УХВАЛА

17 лютого 2020 року 
м. Київ

справа №  909/621/17 
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Булгакової І. В. (головуючий), Львова Б. Ю. та Малашенкової Т. М.,
розглянувши матеріали касаційної скарги приватного акціонерного товариства "Агромаш-ІФ" (далі - Товариство)
на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 та
постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019
за скаргою Товариства на дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Івано-Франківського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції  (далі - Відділ ДВС) про зупинення вчинення виконавчих дій у виконавчому провадженні та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника у справі
за позовом  Національного банку України 
до Товариства  
про звернення стягнення на предмет іпотеки,
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - публічне акціонерне товариство "Комерційний банк "Фінансова ініціатива",

ВСТАНОВИВ:
28.12.2019 (згідно з відміткою на конверті) Товариство звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду з касаційною скаргою на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у справі №  909/621/17.
08.01.2020 (згідно з відміткою на конверті) Національний банк України направив до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду заперечення проти відкриття касаційного провадження у даній справі, в яких зазначає, що касаційна скарга Товариства  є необґрунтованою та поданою за наявності підстав для відмови у відкритті касаційного провадження.
Дослідивши матеріали поданої касаційної скарги, Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на таке. 
Господарський суд Івано-Франківської області ухвалою від 17.10.2019, залишеною без змін постановою Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у задоволенні скарги Товариства на дії головного державного виконавця Відділу ДВС з виконання наказу господарського суду Івано-Франківської області від 12.09.2017 у цій справі відмовлено.
Оскаржувані судові акти мотивовані тим, що дії державного виконавця Відділу ДВС були спрямовані на виконання судового рішення з метою захисту та реалізації прав стягувача та відповідають вимогам, встановленим в Законі України "Про виконавче провадження".
Відповідно до абзацу другого частини другої статті 293 Господарського процесуального кодексу України (у редакції, чинній на момент подання касаційної скарги; далі - ГПК України) суд відмовляє у відкритті касаційного провадження з перегляду ухвали про повернення заяви позивачеві (заявникові), про розгляд скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця, якщо рішення касаційного суду за наслідками розгляду такої скарги не має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Товариством оскаржується ухвала господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 та постанова Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019, згідно з якими розглянуто скаргу Товариства на дії головного державного виконавця Відділу ДВС. Між тим, наведені скаржником у касаційній скарзі доводи та аналіз судових рішень у цій справі не дають підстав для висновку про те, що розгляд касаційної скарги стосується питання права, яке має значення для формування єдиної правозастосовчої практики.
Згідно з пунктом 8 частини першої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.
У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.10.1996 "Справа "Леваж Престасьон Сервіс проти Франції" (Levages Prestations Services v. France, заява №  21920/93, пункт 48) зазначено, що зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, роль якого обмежено перевіркою правильності застосування норм закону, процесуальні процедури у такому суді можуть бути більш формальними, особливо якщо провадження здійснюється після його розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції.
У контексті викладеного необхідно враховувати, що Рекомендацією № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995 державам-членам рекомендовано вживати заходів щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини "с" статті 7 Рекомендації, скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися щодо тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад, справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. 
З урахуванням наведеного суд касаційної інстанції дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Товариства на ухвалу господарського суду господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019 у цій  справі.
Керуючись статтями 233, 234, 235, абзацом другим частини другої статті 293 ГПК України, Верховний Суд
У Х В А Л И В:
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства "Агромаш-ІФ" на ухвалу господарського суду Івано-Франківської області від 17.10.2019 та постанову Західного апеляційного господарського суду від 04.12.2019  у справі №  909/621/17.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Суддя                                                                                                         І. Булгакова

Суддя                                                                                                         Б. Львов   

Суддя                                                                                                         Т. Малашенкова