ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 33/803/59/20 Справа № 206/6381/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Малихіна В.В. Суддя у 2-й інстанції - Мудрецький  Р. В.	

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 
14 січня 2020 року                                                                 м. Дніпро
Суддя Дніпровського апеляційного суду Мудрецький Р.В., за участю ОСОБА_1 , захисника Гейка В.І., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, не працюючого, що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, - 
В С Т А Н О В И В :

Постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу на користь держави в розмірі 10 200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Стягнуто судовий збір у розмірі 384 грн. 20 коп. 
Згідно з оскаржуваною постановою, ОСОБА_1 03.11.2019 року о 13:30 год. в м. Дніпро, вул. Світанкова, біля буд. 13, керував транспортним засобом DAEWOO LANOS, н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме: різький запах алкоголю з порожнини рота, порушення координації рухів, порушення мови. Від проходження огляду у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП.

В апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просить постанову скасувати та закрити провадження у справі за відсутністю складу та події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги,  ОСОБА_1  посилається на незаконність та необґрунтованість судового рішення. Апелянт вказує на неналежність, недопустимість  та недостовірність доказів, на які посилався суд у своєму рішенні.   ОСОБА_1 зауважує, що матеріали провадження не містять відомостей на підтвердження обставини керування ним транспортним засобом. Апелянт звертає увагу на те, що дійсно перебував у стані алкогольного сп`яніння, проте лише відпочивав у своєму автомобілі. За цих обставин, апелянт вважає незаконним складання протоколу та звертає увагу суду, що він не містить його пояснень, а також чіткого переліку матеріалів, які до нього додаються. Щодо прояснень свідків, то вони засвідчили лише його відмову від проходження огляду. При цьому, ці пояснення були складені без встановлення особи кожного свідка, без зазначення конкретних обставин правопорушення, а також після оформлення протоколу, на що вказує зазначений у цих документах час. Серед іншого, ОСОБА_1 посилається на порушення порядку проведення огляду, оскільки після отримання відмови від проходження огляду із застосуванням спеціальних засобів, йому не було запропоновано пройти огляд у медичному закладі, на що вказує відсутність відповідного направлення, що суперечить вимогам ст. 266 КУпАП. Окрім цього, апелянт вважає, що наявні у матеріалах справи відеозаписи з нагрудних камер поліцейських не можуть вважатись належними доказами у справі, оскільки не засвідчують факт керування транспортним засобом, тоді як зафіксована на них відмова від проходження огляду за цих умов не вказує на наявність складу правопорушення. На переконання ОСОБА_1 , наведеним обставинам суд належної оцінки не надав, не перевірив докази на їх підтвердження та при цьому не врахував пояснення свідків, надані у судовому засіданні. 
Заслухавши ОСОБА_1 та його захисника, які апеляційну скаргу підтримали, перевіривши матеріали справи та дослідивши доводи апеляційної скарги, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП, суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
Ці вимоги, судом першої інстанції були виконані в повному обсязі.
Висновок суду про доведеність вини  ОСОБА_1  у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, відповідає фактичним обставинам справи, є законним та обґрунтованим. 
Цей висновок суду підтверджується доказами, що містяться в матеріалах справи, зокрема: протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 358461 від 03 листопада 2019 року, письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , відеозаписом з нагрудних камер поліцейських.
Зазначені докази у своїй сукупності є підтвердженням наявності в діях  ОСОБА_1  складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. 
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність викладених обставин суд апеляційної інстанції не вбачає.
Суд звертає увагу на те, що ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, за наявності відповідного медичного висновку, а так само й за відмову від проходження огляду з метою його встановлення. При цьому, обставини самої відмови від проходження огляду повністю підтверджені поясненнями свідків та наявним у матеріалах справи відеозаписом подій 03 листопада 2019 року.
Посилання  ОСОБА_1  на порушення судом вимог ст. 266 КУпАП не заслуговують на увагу як такі, що не відповідають матеріалам справи.
Судом об`єктивно встановлено, що  ОСОБА_1  відмовився як від огляду із застосуванням спеціальних засобів, так і від його проходження у медичному закладі, що тягне за собою відповідальність, передбачену ч. 1 ст. 130 КУпАП.
При цьому, поважність причин, які зумовили саме таку поведінку  ОСОБА_1 , апелянт в своїй скарзі не навів. 
Твердження  ОСОБА_1  про те, що у матеріалах справи відсутні відомості про те, що він керував транспортним засобом не заслуговують на увагу, оскільки відеозапис з нагрудних камер поліцейських містить об`єктивні дані про перебування  ОСОБА_1  за кермом транспортного засобу, що перебував у рухомому стані. 
З огляду на викладене, у суду апеляційної інстанції не виникає сумніву щодо доведеності вини  ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке виразилося у відмові від проходження у встановленому законом порядку огляду на стан сп`яніння. 
При апеляційному перегляді, не встановлено порушень судом першої інстанції ст. ст. 279, 280 КУпАП, докази перевірені на їх допустимість, належність та достатність відповідно до ст. 252 КУпАП, а усі обставини, що мають значення для вирішення справи, суд з наведенням відповідних мотивів встановив та правильно кваліфікував дії  ОСОБА_1  за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які б були підставою для скасування постанови, апеляційним переглядом не встановлено. 
Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 є необґрунтованими, у зв`язку з чим його апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а постанову суду першої інстанції – без змін.
       Керуючись ст. 294 КУпАП України, суд, –
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2019 року, якою ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та оскарженню не підлягає.
       
       Суддя Дніпровського
       апеляційного суду Р.В. Мудрецький