ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
20 січня 2020 року           справа №415/7285/19 

приміщення суду за адресою: 84301, м. Краматорськ вул. Марата, 15

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Гаврищук Т.Г., Міронової Г.М., розглянувши в порядку письмового провадження  апеляційну скаргу поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП сержанта поліції Сафронова Дениса Андрійовича на рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 грудня 2019 року (повне судове рішення складено 16 грудня 2019 року у м. Лисичанську) у справі № 415/7285/19 (суддя в І інстанції Фастовець В.М.) за позовом ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП сержанта поліції Сафронова Дениса Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови, 

                                                   УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову серії НК № 516012 від 13.08.2019 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Рішенням Лисичанського міського суду Луганської області від 16 грудня 2019 року позов задоволено.
Визнано протиправною та скасовано постанову серії НК № 516012 від 13.08.2019 поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорськ та Слов`янськ УПП в Донецькій області ДПП Сафронова Дениса Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 КУпАП та накладене стягнення у вигляді штрафу в розмірі 255 грн.
Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 КУпАП закрито.
Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення місцевого суду, прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. 
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності винесена у відповідності до законодавства, а на відеозапису зафіксовано, що позивач погодився з тим, що він не помітив дорожній знак 3.21 «В`їзд заборонено».
Всі особи, які беруть участь в справі, до апеляційного суду не прибули, тому апеляційне провадження здійснено в порядку письмового провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 308  Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, задовольнити, з наступних підстав.
Судами першої та апеляційної інстанції встановлено наступне.
13 серпня 2019 року відповідачем відносно позивача було винесено постанову в справі про адміністративне правопорушення серії НК № 516012 за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 255 грн. 
У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_1 13.08.2019 о 12 год. 25 хв. в м. Краматорськ по вулиці Паркова, біля буд. 24, керуючи транспортним засобом Chevrolet Aveo, д.н.з. НОМЕР_1 , не виконав вимогу дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», чим порушив пп. 8.4 «в» Правил дорожнього руху України.
Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з наступного.
Відповідно до ст.2 ч.3 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).
Такими обставинами у справах про накладення адміністративних стягнень є, зокрема, докази вчинення особою адміністративного правопорушення.
Суд наголошує на тому, що перевірці у такому випадку підлягають дії суб`єкта владних повноважень саме під час прийняття рішення та врахування ним усіх обставин також саме на час прийняття рішення.
Підтвердження наявності таких обставин на час прийняття рішення зазвичай закріплене у відповідних процедурах, що регламентовані законними та підзаконними актами, дотримання яких і дія у межах яких є обов`язком суб`єкта владних повноважень згідно ст.19 Конституції України.
Згідно ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками…, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Порядок дослідження і закріплення доказів у справах про адміністративне правопорушення регламентується наступними нормами КУпАП.
Ст.279 ч.2 - … посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.
Ст.252 КУпАП - посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Приписи ст.7 ч.1-3 КУпАП визначають, що ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
Відповідно до ст.283 ч.2 абз.3 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.
З постанови про накладення адміністративного стягнення відносно позивача вбачається, що фіксація здійснювалась на технічний пристрій бодікамеру № 00101(а.с.8).
При цьому, на підтвердження факту порушення вимог дорожнього знаку 3.21 «В`їзд заборонено», відповідачем наданий відеозапис з невідомого пристрою, маркірований як № АН0101.
Стосовно цього твердження місцевого суду, колегія суддів зазначає наступне.
В апеляційній скарзі відповідача наведено достатні докази того, що ідентифікаційним номером нагрудного відеореєстратора поліцейського є 00101. Таким чином, відповідачем правильно було вказано технічний засіб, яким було здійснено відеозйомку. 
При цьому апеляційний суд додатково зазначає, що в будь-якому випадку, навіть якщо поліцейським було б допущено таку описку, це не можна вважати підставою для скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності. 
Крім того, за висновками місцевого суду, на відеозаписі, наданому відповідачем, не зафіксовано факт порушення позивачем вимог пункту 8.4 «в» ПДР України. Відеозапис зроблено вже після зупинки позивача.
Таким чином, суд першої інстанції зробив висновок, що у нього відсутні докази того, що на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача відповідач приймав оскаржуване рішення з дослідженням доказів, а не на підставі тільки візуального спостереження за дотриманням позивачем ПДР.
З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.
Дійсно, наявний відеозапис починається з розмови поліцейського з позивачем після зупинки автомобіля останнього відповідачем. При цьому ОСОБА_1 не заперечував, що він керував транспортним засобом; разом з поліцейськими прослідував до місця встановлення знаку, що забороняв рух на ділянці, якою рухався позивач, чого останній не заперечував.
Таким чином, сукупність наявних в справі доказів дозволяла поліцейському прийняти рішення про вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
Доводи ОСОБА_1 в позовній заяві про необхідність скасування оскаржуваної постанови ґрунтуються виключно на запереченні факту скоєння правопорушення, що спростовується наявним в справі доказом - відеозаписом, який апеляційний суд вважає достатнім та належним.
Відтак, підстав для задоволення позову не існувало.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні оскаржуваного рішення допустив порушення норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення місцевого суду - скасуванню.
Відповідно до положень ч.1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового судового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.
Керуючись статтями  250, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства  України, -          

                                                    ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП сержанта поліції Сафронова Дениса Андрійовича - задовольнити.
Рішення Лисичанського міського суду Луганської області від 16 грудня 2019 року у справі № 415/7285/19 - скасувати.
Прийняти нову постанову.
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до поліцейського роти № 3 батальйону патрульної поліції в містах Краматорську та Слов`янську управління патрульної поліції в Донецькій області ДПП сержанта поліції Сафронова Дениса Андрійовича про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.
Повне судове рішення - 20 січня 2020 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя                                                                                 І. В. Сіваченко

Судді                                                                                            Г. М. Міронова

                                                                                                                                                                                                                                                Т. Г. Гаврищук