УКРАЇНА
ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
                                                                               Справа № 670/477/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/135/20
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
09 січня 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,
секретар судового засідання Садік Н.Д.,
з участю: сторін,
представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №670/477/16-ц за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року (суддя Потапов О.О.) у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення порушень правил добросусідства та санітарних норм в особистому селянському господарстві. 

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, дослідивши доводи апеляційної скарги, суд 

у с т а н о в и в :
30 червня 2016 року ОСОБА_3 , звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що вона є власником домоволодіння АДРЕСА_1 . Відповідачка, яка проживає в домоволодінні АДРЕСА_2 , утримує в своєму господарстві 11 голів великої рогатої худоби, 2 голів свиней і пару коней. В порушення правил добросусідства та санітарних норм встановила на відстані 2 м від її будинку вигульний майданчик для тварин. Туалет для тварин (гноєсховище) знаходиться на відстані 10 м від межі, вигрібна яма - на відстані 2 м від межі, біля городу. На близькій відстані розміщенні приміщення для утримання коней, курник і свинарник, з якого виведена труба та витікають відходи. Стічні труби з хліва виведені на вулицю без будь-якої канави чи іншого способу затримання, що спричиняє їх витікання на город, що призводить до забруднення її земельної ділянки та неприємних запахів (сморід гноївки). Під час дощів відбувається витікання гноївки на подвір`я поблизу криниці. Відповідно до припису №9 від 07 червня 2016 року Управління Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі власника домогосподарства АДРЕСА_2 було зобов`язано вигульний майданчик для тварин, туалет від тварин і вигрібну яму перенести та розмістити на відстані 20 м від межі її господарства та зобов`язано викопати біля межі канаву на глибину 1 м довжиною 30 м. Вимоги припису виконані не були.
Тому, ОСОБА_3 з урахуванням заяви про уточнення вимог від 02 серпня 2016 року просила зобов`язати ОСОБА_1 усунути порушення ветеринарних і санітарних норм до особистого селянського господарства, усунути порушення правил добросусідства, а саме: вигульний майданчик для тварин, туалет для тварин і вигрібну яму перенести та розмістити на відстані 20 м від межі її господарства; господарські будівлі (курник, конюшню, свинарник) разом з худобою перенести на встановлену законодавством відстань; біля межі викопати канаву на глибину 1 м довжиною 30 м; стягнути моральну та матеріальну шкоду в розмірі 10000 грн. 
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 30 вересня 2016 року на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України залишено без розгляду позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 10000 грн.
Ухвалою Віньковецького районного суду Хмельницької області від 01 листопада 2016 року до участі у справі в якості співвідповідача залучено ОСОБА_4 .
Рішенням Віньковецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року позов задоволено частково. Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в солідарному порядку припинити порушення правил добросусідства та санітарних правил щодо домоволодіння ОСОБА_3 , а саме: вигульний майданчик для тварин перенести і розмістити на відстані 20 м від межі господарства ОСОБА_3 ; туалет для тварин і вигрібну яму перенести на відстань 20 м від межі господарства ОСОБА_3 ; використовуючи засади розумності, спільними силами сторін спору викопати канал довжиною 30 м та глибиною не більше 50 см впродовж межі сусідів на території домоволодіння ОСОБА_1 . Вказані дії виконати протягом 30 днів з часу набрання рішенням суду законної сили. При невиконанні рішення суду у встановлений строк вказані побудови підлягають демонтажу у примусовому порядку за рахунок відповідачів. Вирішено питання про судовий збір. В задоволені інших вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, просили його скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в позові. Посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Суд не взяв до уваги те, що правила добросусідства та санітарні норми ними не порушені. Позивачка не надала доказів на підтвердження своїх вимог. У рішенні не зазначено які саме санітарні, ветеринарні чи будівельні норми порушені. Зобов`язання суду викопати канад довжиною 30 м і глибиною 50 см впродовж межі суміжної земельної ділянки суперечить вимогам закону і порушує їхні права. 
Рішенням Апеляційного суду Хмельницької області від 20 лютого 2017 року апеляційна скарга задоволена. Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року скасовано та ухвалено нове судове рішення. В позові ОСОБА_3 відмовлено.
Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року касаційна скарга ОСОБА_3 задоволена частково. Рішення Апеляційного суду Хмельницької області від 20 лютого 2017 року скасовано. Справа передана на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Рішення суду в частині відмови в позові не оскаржується, а тому не переглядається апеляційним судом.
Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 грудня 2019 року залучено до участі у справі правонаступника померлого ОСОБА_4 . ОСОБА_1 . 
У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 і її представник апеляційну скаргу підтримали. ОСОБА_3 визнала її необґрунтованою у повному обсязі.
Представники третіх осіб не з`явилися, про розгляд справи повідомлені належним чином.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Відповідно до п. 1, п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Судом першої інстанції правильно встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 проживають по АДРЕСА_1 та є користувачами суміжних земельних ділянок, на яких побудовані господарські споруди. На території домоволодіння АДРЕСА_2 утримується ВРХ, коні, свині, гуси.
07 червня 2016 року виконуючим обов`язки начальника Держпродспоживслужби у Віньковецькому районі Вознюком В. Є. складено припис, у якому вказано, що у господарстві ОСОБА_1 утримується 11 голів ВРХ, одна пара коней і двоє свиней. По самій межі від господарства позивачки знаходиться вигульний майданчик для тварин. Туалет від тварин знаходиться на відстані 10 м від межі, а вигрібна яма на відстані 8 м від межі земельної ділянки ОСОБА_3, літній душ - 6 м. У зв`язку з недотриманням санітарних норм все це приводить до неприємних запахів (смороду гноївки), який поширюється на суміжну земельну ділянку. Приписано ОСОБА_1 вигульний майданчик для тварин перенести і розмістити на відстані 20 м від межі домоволодіння АДРЕСА_2 до 01 липня 2016 року; туалет від тварин і вигрібну яму - на відстань 20 м від межі до 01 липня 2016 року; біля межі викопати канаву глибиною 1 м довжиною 30 м до 25 червня 2016 року.
Згідно з актом перевірки виконання припису на 01 липня 2016 року відповідачами припис не виконано. 
Сільська рада с. Зіньків повідомила суд, що вимоги про порушення правил добросусідства та санітарних норм визнає, проти задоволення вимог ОСОБА_3 не заперечує.
Відповідно до акта, складеного депутатом сільської ради, відстань від гноярки (вигрібної ями) до межових знаків господарства ОСОБА_3 становить 10 м, від господарської будівлі (стічної труби) ОСОБА_4 до межових знаків - 9,5 м.
Наведене підтверджується матеріалами справи.
При ухваленні рішення про задоволення позову суд виходив з того, що відповідачами порушені вимоги будівельних і санітарних норм, оскільки не витримано допустимі відстані до земельної ділянки та будинку позивачки щодо облаштування вигульного майданчика для тварин, майданчика для складування відходів від утримання свійських тварин (гноєсховища, компосту) та вигрібної ями. Вигрібна яма споруджена без погодження з органами санепідемслужби і місцевого самоврядування, без дозволу на виконання будівельних робіт і без дотримання вимог щодо конструкцій, які запобігають фільтрації. Вимоги щодо спорудження канави довжиною 30 і глибиною 1 м вздовж межі суд задовольнив з урахуванням засад розумності в частині, в якій погодився власник домоволодіння ОСОБА_6 . 
Проте, такий висновок суду не в повній мірі відповідає обставинам справи і вимогам закону. 
Згідно з ч. 1 ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо).
У ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень, затверджених наказом Держкоммістобудування від 17 квітня 1992 року №44 передбачено, що:
відстань між житловими будинками (літніми кухнями) та господарськими будівлями і спорудами слід приймати відповідно до санітарних норм за таблицею 3.2а, але не менше протипожежних норм згідно з таблицею 1 додатка 3.1. (пункт 3.25а*);
відстань від житлового будинку та літньої кухні до господарських будівель (сараїв) для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50 кв. м, майданчиків для компосту, дворових вбиралень сміттєзбірника повинна становити не менше 15 м (таблиця 3.2а);
відстань від питного колодязя до господарських будівель (сараїв) для худоби, свійських тварин та птахів площею до 50 кв. м, майданчиків для компосту, дворових вбиралень, сміттєзбірника повинна становити не менше 20 м (таблиця 3.2а);
відповідно до санітарних вимог майданчики для компосту, дворові вбиральні та
очисні споруди каналізації повинні знаходитись у глибині двору не ближче 15 м від вікон житлових будинків, в тому числі і сусідніх садиб, сараї для утримання худоби і птиці - не ближче 12 м (пункт 3.26);
дворову вбиральню і компостосховище рекомендується розміщувати безпосередньо біля сараю для худоби на відстані не менше 15 м від житлових будинків і 20 м від джерела водопостачання (колодязя), обов`язково враховуючи напрямок ухилу ділянки (пункт 3.31).
Висновок суду про порушення правил добросусідства та санітарних норм суд мотивував розміщенням гноярки (вигрібної ями) на відстані 10 м до межових знаків і стічної труби у господарській будівлі ОСОБА_1 - на відстані 9,5 м до межових знаків господарства ОСОБА_3 . 
Однак, наведені вище вимоги ДБН 360-92** передбачають розміщення господарських будівель і споруд, майданчиків для компосту (компостосховищ) на певній відстані від житлових будинків (літньої кухні), вікон житлових будинків, джерел водопостачання, а не до межових знаків.
Крім того, не відповідає вимогам діючого законодавства покладення на відповідачів рішенням суду обов`язку в солідарному порядку припинити порушення правил добросусідства та, використовуючи засади розумності, спільними силами сторін спору викопати канал довжиною 30 м і глибиною не більше 50 см впродовж межі на території домоволодіння ОСОБА_1 
Спорудження такого каналу (канави згідно з позовними вимогами) та вимоги щодо влаштування вигульного майданчика для тварин не передбачені будь-якими нормативно-правовими актами.
Судом встановлено, що домашні тварини утримувалися ОСОБА_1 на частині належної їй земельної ділянки, що межує із земельною ділянкою позивачки. Ніяких спеціально обладнаних споруд - вигульного майданчика для тварин немає, а тому, немає можливості і підстав для його перенесення. 
Доводи апеляційної скарги щодо наявності підстав для відмови в позові про зобов`язання перенесення вигульного майданчика для тварин, спорудження канави біля межі земельної ділянки є обґрунтованими. 
Не погоджується колегія суддів і з висновком суду, що споруди для збирання рідких відходів тварин в господарстві відповідачки є вигрібною ямою.
У матеріалах справи такі споруди мають різну назву «гноярка, туалет від тварин, стічна труба, поглиблення в землі з бетонним кругом». 
Саме ці споруди для збирання рідких відходів тварин серед іншого ОСОБА_3 просила зобов`язати перенести на відстань 20 м від свого господарства.
Такі вимоги підлягають задоволенню частково.
Облаштування в господарстві ОСОБА_1 споруд для збирання рідких відходів тварин (туалет від тварин, стічна труба, поглиблення в землі з бетонним кругом) не відповідає наведеним вище вимогам ДБН 360-92** щодо спорудження майданчика для компосту (компостосховища). Ці споруди знаходяться на відстані: стічна труба зі свинарника - 14,20 м, а «вигрібна яма» - 12,65 м до житлового будинку позивачки, що підтверджується актом комісії сільської ради від 26 січня 2017 року (т.1, а.с.259).
У зв`язку з наведеним, апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про відсутність порушень в господарстві відповідачки при складуванні відходів від утримання свійських тварин.
Інші письмові докази у справі не містять інформації на підтвердження чи спростування обставин порушення чи дотримання вимог ДБН 360-92** і санітарних норм в особистому селянському господарстві. 
Посилання позивачки на порушення Ветеринарних та санітарних вимог до особистих селянських господарств - виробників сирого товарного молока, затверджених наказом Державного департаменту ветеринарної медицини України 21 березня 2002 року №17, не заслуговують на увагу, оскільки матеріали справи не містять доказів того, що особисте селянське господарство ОСОБА_1 є виробником сирого товарного молока.
З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, в тому числі і стягнення судового збору, підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про часткове  задоволення позовних вимог.
Необхідно зобов`язати відповідачку усунути порушення правил добросусідства та перенести споруди для збирання рідких відходів тварин в господарстві по АДРЕСА_2 на відстань не менше 15 метрів від житлового будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . 
В решті позову про зобов`язання перенесення вигульного майданчика для тварин, спорудження канави біля межі земельної ділянки необхідно відмовити.
В решті рішення суду підлягає залишенню без змін.
На підставі ч. 1, ч. 7 і ч. 13 ст. 141 ЦПК України судові витрати ОСОБА_3 по оплаті судового збору в сумі 137,80 грн (пропорційно розміру задоволених позовних вимог (1/4 частина вимоги немайнового характеру)) необхідно компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, оскільки ОСОБА_1 є особою з інвалідністю ІІ групи відповідно до довідки МСЕК від 27 вересня 2018 року.
Керуючись ст. ст. 374, 376, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково. 
 
Рішення Віньковецького районного суду Хмельницької області від 10 листопада 2016 року в частині задоволення позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Позов задовольнити частково.
Зобов`язати ОСОБА_1 усунути порушення правил добросусідства та перенести споруди для збирання рідких відходів тварин в господарстві по АДРЕСА_2 на відстань не менше 15 метрів від житлового будинку ОСОБА_3 по АДРЕСА_1 . 
В решті позову про зобов`язання перенесення вигульного майданчика для тварин, спорудження канави біля межі відмовити.
В решті рішення суду залишити без змін.
Судові витрати ОСОБА_3 (місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) по оплаті судового збору в сумі 137,80 грн (сто тридцять сім грн 80 коп) компенсувати за рахунок держави в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Повне судове рішення складено 11 січня 2020 року.

Суддя-доповідач                        /підпис/                О.І. Талалай
Суддя                                /підпис/                А.П. Корніюк
Суддя                                /підпис/                І.В. П`єнта