Номер провадження: 22-ц/813/438/20 
Номер справи місцевого суду: 520/6889/18
Головуючий у першій інстанції Літвінова І.А.
Доповідач Ващенко  Л. Г.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2020 року                                                                 м. Одеса

Колегія суддів Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого – судді Ващенко Л.Г.
суддів – Сєвєрової Є.С., Колеснікова Г.Я.,
за участі секретаря – Чепрас А.І.

з участю: представника позивача ОСОБА_1 

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 на  заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від  29 серпня 2018  року (одноособово суддя Літвінова І.А.) у цивільній справі за позовом  ОСОБА_1 до   ОСОБА_2 про відшкодування майнової і моральної шкоди, 

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА
(короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції)
05.06.2018 року ОСОБА_1 звернувся із позовом до  ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди, а саме, стягнути різницю між усіма збитками та страховою виплатою - 22 583,03 гривень та відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень.
Позовні вимоги обґрунтовані наступним.
Відповідно до постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.18 р. в адміністративні справі № 520/5931/18, яка набрала законної сили, відповідачка  ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «БМВ» № Т 325 ВА, рухаючись в м. Одесі по вул. М. Жукова 2А/1 (нині проспект Небесної Сотні 2А/1), не обрала безпечну швидкість та скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда» № НОМЕР_1 , який належить позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 . У свою чергу, автомобіль позивача скоїв зіткнення з автомобілем «Нісан» № НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Відповідач вину визнала, вказаною постановою відповідачка визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення і притягнута до відповідальності у порядку КУпАП. 
Діями відповідачки позивачу заподіяна майнова шкода у розмірі 1 900 гривень за проведення експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості майнового збитку, а також у розмірі 51 499 гривень та 5 125 гривень за виконання ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого автомобіля. Позивач отримав страхову виплату у розмірі 36 230,82 гривень, з яких банк утримав 289,85 гривень комісії за банківську операцію. 
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути різницю між усіма збитками та страховою виплатою у розмірі 22 583,03 гривень, а також відшкодувати моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від  18.06.2018 року позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження суду і відкрито провадження у цивільній справі № 520/6889/18 із призначенням справи до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику учасників справи (а.с.65-68). 
Відповідачка відзив на позов не надала, заяв із процесуальних питань, а також по суті справи до суду першої інстанції не надавала.
Відповідно до ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від  29.08.2018  року позов задоволено. Суд стягнув зОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування майнової шкоди – 22 583,03 гривні і на відшкодування моральної шкоди – 1 000 гривень. З відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суд стягнув судовий збір у розмірі 704,80 гривень і витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7 500 гривень.
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2019 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Київського районного суду м. Одеси від 29.08.2018 року залишена без задоволення.
(короткий зміст вимог апеляційної скарги)
Відповідачка ОСОБА_2  не погодилась із заочним рішенням суду від 29.08.2018 року і в особі представника подала апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення суду скасувати та ухвалите нове, яким відмовити у задоволенні позову, посилаючись на незаконність рішення суду.
(узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу)
Апеляційна скарга представника ОСОБА_2 зазначає: 
Відповідно до висновку експерта ОСОБА_3 А.П., сума майнової шкоди, спричинена власнику Honda Accord № ВН 1379 НОМЕР_4 , тобто позивачу ОСОБА_1 , на момент дослідження авто, складає 39 152, 33 гривень.
Згідно заяви ПАТ «Страхова Група «ТАС», страхове відшкодування позивачу складає 39 152,33 гривень, що повністю дорівнює сумі відновлювального ремонту за висновком експерта.
Позивач надав до суду докази щодо відновлювального ремонту автомобіля Honda Accord № ВН 1379 НОМЕР_4 на суму 51 499 гривень, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 2738/5, актом виконання робіт № ПМ-00000564 виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі з відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля позивача, що мав певну зношеність, з використанням нових вузлів, деталей, комплектуючих частин.
Статтею 988 ЦК України визначено, що страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі-Закон 2), у випадку завдання збитку, проведення незалежної оцінки є обов`язковим. Статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі-Закон 1) визначено порядок відшкодування витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
Верховний Суд (справа №466/9318/14-ц постанова від 27.06.2018 року) вказав, що страховою компанією у повному обсязі виплачено позивачу страхове відшкодування, відповідно до розміру оціненої шкоди, а акт виконання робіт та квитанція про їх оплату не містять доказів, що вказані роботи проведені для усунення пошкоджень автомобіля, отриманих саме в даній дорожньо-транспортній пригоді (далі-ДТП).
Відповідно до постанови від 19.09.2018 року у справі №753/21177/16-ц, Верховний Суд відкинув, як доказ, акт виконаних робіт з СТО й надав перевагу оцінці, проведеній страховою компанією, на підставі якої здійснено виплату страхового відшкодування.
Моральна шкода підлягає відшкодуванню на підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України. В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач жодним чином не обґрунтовує розмір моральної шкоди в сумі 1000 гривень.
(узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи)
В заяві від 28.01.2020 року представник позивача зазначив:
Твердження апелянта, що страхове відшкодування у розмірі 39 152,33 гривень повністю дорівнює сумі відновлювального ремонту, згідно висновку експерта, не відповідає дійсності, оскільки за висновком №781/17 експертного автотоварознавчого дослідження вартість матеріального збитку становить 39 152,33 гривень, а вартість відновлювального ремонту автомобіля 64 377,10 гривень. Відповідно до ст. 29 Закону 1, страхова компанія, з урахуванням зносу, здійснила страхову виплату у розмірі 36 230,82 гривень.
Відповідно до наданих доказів, на відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля, що мав певну зношеність з використанням нових вузлів, деталей, комплектуючих частин позивач витрати 56 625 гривень, що має враховуватись згідно із п.14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року№4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки».
Відповідно до ст. 1194 ЦК України, позивач має право на відшкодування у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди і належним відповідачем за вимогами про відшкодування різниці є особа, яка спричинила шкоду, тобто відповідачка.
Посилання на постанову ВС у справі №466/9318/14-ц необґрунтовані, оскільки у даному випадку вартість відновлювального ремонту автомобіля становить 64 377,01 гривень, а акт виконаних робіт та квитанція складені на суму 56 624 гривень.
У постанові ВС від 19.09.2018 року (справа №753/21177/16-ц) йдеться про те, що позивач взагалі не проводив експертного дослідження й не отримував висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля та вартості відновлювального ремонту, а намагався стягнути збитки на підставі акту виконаних робіт. У даній справі було проведене експертне товарознавче дослідження і встановлено вартість матеріального збитку, який заподіяно власнику автомобіля та вартість відновлювального ремонту автомобіля.
На даний час предмета спору не існує, оскільки відповідачка у повному обсязі розрахувалась із позивачем і виконавчі провадження з цього приводу закриті.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
(встановлені судом першої інстанції та неоспорені обставини, а також обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, і визначені відповідно до них правовідносини)
Судом першої інстанції встановлені і сторонами неоспорені такі обставини.
19.12.2017 року о 21 годині 24 хвилин ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «БМВ» № Т 325 ВА і рухаючись в м. Одесі по вул. М. Жукова 2А/1, не обрала безпечну швидкість і скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда» № НОМЕР_1 , який також скоїв зіткнення з автомобілем «Нісан» № НОМЕР_3 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження.
На підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2018 року, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.10).
Згідно висновку №781/17 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Хонда» № ВН НОМЕР_5 2008 року випуску, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля становить 39 152,33 гривень (а.с.16-31).
Відповідно до полісу №АК/5969035 від 06.03.2017 року, відповідачка, як власник автомобіля «БМВ» № Т 325 ВА, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 гривень (а.с. 57).
10.01.2018 року, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2 738/5, ОСОБА_1 сплатив СПД ОСОБА_4 – 51 499 гривень за ремонт автомобіля «Хонда» № ВН 1379 ЕВ 2008 року випуску (а.с52-54).
Крім того, 10.01.2018 року, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2833/26, ОСОБА_1 сплатив СПД ОСОБА_4 – 5 125 гривень ПДВ (а.с.55,56).
08.02.2018 року страхова компанія «Страхова група ТАС» повідомила позивача ОСОБА_1 , що сума страхування зменшена на суму податку на додану вартість і може бути відшкодована за умови отримання страховиком (ст. 41 Закону 1, МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту (а.с.58).
07.03.2018 року на рахунок позивача ОСОБА_1 страхова компанія «Страхова група ТАС» перерахувала страхове відшкодування у розмірі 36 230,82 гривень за виключенням 289,85 гривень комісії банка (а.с.59).
25.06.2018 року позивач надав суду клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів на підтвердження надання правничої допомоги на суму 7 500 гривень (а.с.71-81).
Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від  29.08.2018  року позов задоволено (а.с.88-91).
Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.03.2019 року заяву відповідачки ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду від 29.08.2018 року залишено без задоволення (а.с.126,127).
19.03.2019 року ОСОБА_2 , в особі представника, подала апеляційну скаргу на заочне рішення суду від 29.08.2018 року (а.с.135-138).
Судом апеляційної інстанції нові обставини не встановлювались і нові докази не досліджувались.
Між сторонами виникли правовідносини з відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, які регулюються нормами ЦК України, Законом 1.
(доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився або не погодився з висновками суду першої інстанції)
Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачка повинна відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром майнової шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у розмірі 22 583,03 гривень (а.с.88-91).
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції у цій частині з таких підстав. 
Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. 
Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.
Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.
Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, у тому числі, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (ст. 28 ч.1 Закону 1).
У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки (ст. 29 ч.1 Закону 1).
З матеріалів справи вбачається наступне.
19.12.2017 року, відповідачка ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «БМВ» № Т 325 ВА, скоїла зіткнення з автомобілем «Хонда» № НОМЕР_1 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. На підставі постанови Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2018 року, ОСОБА_2 визнана винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
За висновком №781/17 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «Хонда» № ВН НОМЕР_6 ЕВ 2008 року випуску внаслідок ДТП становить 39 152,33 гривень.
10.01.2018 року, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2 738/5, ОСОБА_1 сплатив СПД ОСОБА_4 – 51 499 гривень за ремонт автомобіля «Хонда» № ВН 1379 НОМЕР_4 2008 року випуску, крім того, 10.01.2018 року, відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №2833/26, ОСОБА_1 сплатив СПД ОСОБА_4 – 5 125 гривень ПДВ.
08.02.2018 року страхова компанія «Страхова група ТАС» повідомила позивача ОСОБА_1 , що сума страхування зменшена на суму податку на додану вартість і може бути відшкодована за умови отримання страховиком (ст. 41 Закону 1 МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту.
07.03.2018 року, на рахунок позивача ОСОБА_1 , страхова компанія «Страхова група ТАС» перерахувала страхове відшкодування у розмірі 36 230,82 гривень, за виключенням 289,85 гривень комісії банка (а.с.59).
Страховик (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (ст. 36.1 Закону 1).
Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна (ст. 35.2 Закону).
Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.
Вартість ремонту автомобіля з урахуванням ПДВ виплачується страховою компанією або стягується судом після надання документів про такі витрати.
У таких випадках слід з`ясовувати наявність двох обставин: 1) фактичне здійснення ремонту автомобіля; 2) чи є виконавець робіт з ремонту автомобіля платником ПДВ.
Матеріали справи містять належні та допустимі докази на підтвердження того, позивач здійснив ремонт автомобіля,вартість якого визначена виконавцем робіт (СПД з урахуванням ПДВ, а саме: квитанція від 10.01.2018 року до прибуткового касового ордеру №2 738/5, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив СПД ОСОБА_4 51 499 гривень за ремонт автомобіля «Хонда» № ВН 1379 ЕВ 2008 року випуску; квитанція від 10.01.2018 року до прибуткового касового ордеру №2833/26, відповідно до якої ОСОБА_1 сплатив СПД ОСОБА_4 . 5 125 гривень ПДВ (а.с.52-56).
Згідно полісу №АК/5969035 від 06.03.2017 року, відповідачка, як власник автомобіля «БМВ» № Т 325 ВА, застрахувала свою цивільно-правову відповідальність за шкоду, заподіяну майну у розмірі 100 000 гривень, розмір франшизи (нуль), а.с.57.
За наведених обставин, у страховика у зв`язку з настанням страхового випадку виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту його відповідальності за страховим випадком (100 000 гривень) і в межах суми фактичних затрат (51 499+5 125 ПДВ), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку з понесенням витрат на оплату ремонту автомобіля, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнта зносу деталей ПДВ. 
Тому, у зв`язку з настанням страхового випадку (ДТП),у СК «Страхова група ТАС» виник обов`язок відшкодувати позивачу шкоду в межах ліміту відповідальності за страховим випадком (100 000,00 грн.) і в межах суми фактичних затрат (51 499+5 125 ПДВ), право на вимогу якої перейшло до позивача у зв`язку із понесенням позивачем витрат на оплату ремонту автомобіля, виходячи з вартості відновлювального ремонту автомобіля, з урахуванням коефіцієнта зносу деталей, податку на додану вартість та без врахування франшизи.
Відповідно до чинного цивільного процесуального законодавства, суд апеляційної інстанції на стадії розгляду справи в суді апеляційної інстанції не наділений повноваженнями вирішувати питання про залучення до участі у справі належного відповідача (співвідповідача).
Зважаючи на те, що справу в частині відшкодування майнової шкоди вирішено без залучення належного відповідача (співвідповідача), рішення суду в частині відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення про відмову у позові.
Позивач, у встановленому законом порядку не позбавлений права звернутись із позовом за захистом порушеного права до належного відповідача.
Рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди підлягає залишенню без змін з таких підстав.
Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст.1167 ч.1 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. 
Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
З матеріалів справи вбачається, що з вини ОСОБА_2 пошкоджено майно позивача (автомобіль).
У зв`язку із пошкодженням автомобіля, позивач, як власник, зазнав душевних страждань, у тому числі пов`язаних з відновленням попереднього стану майна.
На відшкодування моральної шкоди, з врахуванням характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань позивача суд стягнув 1 000 гривень, що відповідає вимогам розумності і справедливості.
(мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу)
Доводи представника відповідачки про те, що суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо покладення на відповідачку обов`язку з відшкодування витрат на ремонт автомобіля і ПДВ в межах ліміту відповідальності за полісом страхування, - прийняті до уваги і є підставою для скасування рішення суду в цій частині з прийняттям нового судового рішення.
Твердження про необґрунтованість та недоведеність розміру моральної шкоди не заслуговують на увагу, оскільки позивач має право на відшкодування моральної шкоди, а розмір моральної шкоди визначений з врахуванням обставин справи і відповідає вимогам розумності та справедливості. 
Заперечення представника позивача із посиланням на доведеність розміру шкоди та необхідність покладення обов`язку з відшкодування майнової шкоди на її заподіювача, у порядку ст. 1194 ЦК України, до уваги не приймаються з підстав того, що позов про відшкодування майнової шкоди пред`явлений до неналежного відповідача.
Доводи представника позивача, що відповідачка добровільно відшкодувала майнову шкоду, не заслуговують на увагу, оскільки відповідачка у встановленому законом порядку від апеляційної скарги не відмовлялась.
(чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду)
Вимоги в частині відшкодування майнової шкоди заявлені до неналежного відповідача, а тому відсутні підстави для ствердження про порушення права позивача на відшкодування майнової шкоди, за захистом якого він звернувся до суду.
З вини відповідачки позивачу завдано моральну шкоду і порушене право позивача у цій частині захищено шляхом частково задоволення позову.
(висновки за результатами розгляду апеляційної скарги з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції)
Підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо суд прийняв судове рішення про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі (ст. 376 ч.1 п.п.1-4, ч.2, ч.3 п.4 ЦПК України).
Приймаючи до уваги, що суд прийняв судове рішення в частині відшкодування майнової шкоди про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки осіб, що не були залучені до участі у справі, рішення суду в частині відшкодування майнової шкоди підлягає скасуванню з прийняттям нового судового рішення в цій частині.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ст. 375 ч.1 ЦПК України).
Суд першої інстанції ухвалив судове рішення в частині відшкодування моральної шкоди з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому рішення суду в цій частині підлягає залишенню без змін. 
СУДОВІ ВИТРАТИ
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.  Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ст. 141 ч.1, ч.2 п.п.1-3 ЦПК України).
Колегія суддів відмовляє у позові про відшкодування майнової шкоди, тому витрати позивача на правничу допомогу (7 500 гривень, а.с.71-80), підлягають задоволенню пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто у розмірі 1 000 гривень.

ІV. РЕЗОЛЮТИВНА ЧАСТИНА
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч.1 п.п.1,2, 375 ч.1, 376 ч.1 п.п.1-4, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, 
ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника  ОСОБА_2 – задовольнити частково.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від  29 серпня 2018  року в частині відшкодування майнової шкоди у розмірі 22 583,03 гривень - скасувати.
Відмовити ОСОБА_1 у позові до   ОСОБА_2 про відшкодування майнової у розмірі 22 583,03 гривень.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від  29 серпня 2018  року в частині відшкодування моральної шкоди у розмірі 1 000 гривень – залишити без змін.
Заочне рішення Київського районного суду м. Одеси від  29 серпня 2018  року в частині стягнення витрат на правничу допомогу – змінити. 
Стягнути з ОСОБА_2 (ІІН № НОМЕР_7 ) на користь ОСОБА_1 (ІІН № НОМЕР_8 ) витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 гривень.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, і, відповідно до ст. 389 ч.3 п.2 ЦПК України, оскарженню у касаційному порядку не підлягає. 
Повний текст постанови суду апеляційної інстанції складено 13.02.2020 року.

Судді Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко
Є.С. Сєвєрова 

                                                        Г.Я. Колесніков