Справа № 161/15123/19 	Головуючий у 1 інстанції: Присяжнюк Л. М. 	
Провадження № 22-ц/802/194/20  Категорія: 44    	  Доповідач: Киця  С. I.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
30 січня 2020 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Киці С.І.,
суддів - Данилюк В.А., Шевчук Л.Я.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ,  ОСОБА_2 до Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський", начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" про відшкодування моральної шкоди за апеляційною скаргою позивача  ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року, 
В С Т А Н О В И В
У вересні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Одеський», начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Одеський» про відшкодування моральної шкоди у розмірі 20000 грн. Позов мотивують тим, що у період з 17 липня 2019 року по 30 липня 2019 року вони перебували на санаторно-курортному лікуванні у Центрі. Зазначають, що умови проживання у кімнаті, в яку їх заселили були неналежними та не відповідали санітарним нормам, якість санаторно - курортних послуг не відповідала договору. Крім того посилаються на некоректну поведінку з боку адміністрації та персоналу центру. Вони двічі зверталися до начальника санаторію з усною та письмовою претензією на неналежне надання послуг санаторієм. Керівник санаторію не вжив заходів до припинення неправомірних дій, не усунув причини та умови, які сприяли порушенням. Ущемлення їх прав в санаторії відбулося саме з вини начальника санаторію, який не забажав вирішити питання неналежного надання їм послуг. Позивачам було завдано санаторієм моральної шкоди за неналежне виконання умов договору. З наведених підстав та з посиланнями на приписи ст. 23 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів» просили суд зобов`язати відповідачів відшкодувати позивачам завдану моральну шкоду у розмірі 20000 грн. 
Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року позов задоволено частково. Стягнуто з Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Одеський» на користь ОСОБА_1 2000 грн в якості відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Одеський» на користь ОСОБА_2 2000 грн в якості відшкодування моральної шкоди. Відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Одеський» про відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з Центру медичної реабілітації та санаторного лікування «Одеський» на користь держави судовий збір у розмірі 153, 68 грн. 
Позивач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на вказане рішення суду першої інстанції. Вважає, що суд неповно з`ясував обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанції помилково не вважає винними дії начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський", який може й надалі у протиправний спосіб обманювати про надання якісних послуг в лікуванні, проживанні, харчуванні. Начальник Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" не реагує на скарги споживачів, які не отримують послуги належної якості, гарантовані умовами договору зазначеними в санаторно - курортних путівках, саме він порушує права споживачів послуг санаторію "Одеський". Суд першої інстанції протиправно дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення моральної шкоди саме з керівника санаторію. Юридична особа дії не вчиняє, дії вчиняє керівник, якому юридична особа надала повноваження вчиняти дії від її імені, що передбачено законодавством України. Моральна шкода їй та її чоловіку заподіяна саме діями та бездіяльністю начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" Лубашевим І.С., який не забезпечив їм право на здорові та безпечні умови проживання. Начальник Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" Лубашев І.С. не довів суду відсутності своєї вини по наданню неякісних послуг споживачам. Саме він вчинив протиправні дії, не реагував на скарги про поселення в непридатний для життя номер, саме ним не виконано надання належних послуг в закладі охорони здоров`я Міністерства оборони України, а не юридичною особою. Просить скасувати рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18.11.2019 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги споживача в повному обсязі до начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" Лубашева І.С. про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн за ненадання послуг відповідно до умов договору санаторної путівки Міністерства оборони України № 5095.
Апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін з таких підстав.
У апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 заявила клопотання про допит в якості свідка відповідача ОСОБА_3 28.01.2020 року до апеляційного суду надійшло клопотання позивача ОСОБА_1 про проведення судового засідання з повідомленням сторін та допиту сторін в якості свідків по встановленню фактів порушення прав людини начальником Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" І.С. Лубашевим.
Колегія суддів приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотань, виходячи з того, що предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, характер спірних правовідносин та предмет доказування, обставини у вказаній справі не вимагає проведення в суді апеляційної інстанції судового засідання з повідомленням (викликом) учасників справи; підстав для допиту сторін, як свідків, в суді апеляційної інстанції немає. 
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Рішення суду першої інстанції оскаржується позивачем ОСОБА_1 в частині відмови суду в задоволенні позовних вимог до начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" Лубашева І.С. про відшкодування моральної шкоди в розмірі 20000 грн.
Судом першої інстанції встановлено, що у період з 17 липня 2019 року по 30 липня 2019 року позивачі перебували на санаторно-курортному лікуванні у Центрі медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський".
Сторонами не заперечується, що протягом проходження лікування у цьому Центрі позивачі неодноразово письмово та усно скаржилися на умови проживання та неналежне обслуговування з боку Центру.
Позивачами був наданий відеозапис з якого встановлено, що у кімнаті №1216, в якій проживали позивачі під час санаторно-курортного лікування, умови проживання очевидно не відповідають санітарним вимогам, а також загальноприйнятим у суспільстві уявленням про охайність у житловому приміщенні. Шпалери у кімнаті забруднені, у душовій кімнаті наявна іржа на сантехніці та відкритих стояках водопроводу. Крім того, на відеозаписі видно, що у кімнаті обвалювалося покриття стелі.
Викладені у відеозаписі обставини є очевидними та такими, що підтверджують неналежний санітарно-гігієнічний та технічний стан житлового приміщення, в яке були поселені позивачі.
Відповідно до статті 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 906 ЦК України).
Договірна відповідальність настає за невиконання умов договору, а позадоговірна (деліктна) за спричинену шкоду здоров`ю на підставі правил статей 1166, 1167, 1195 ЦК України.
Згідно ст. 4 Закону України "Про захист прав споживачів" споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на:1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію державною мовою про продукцію, її кількість, якість, асортимент, її виробника (виконавця, продавця) відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 4-1) обслуговування державною мовою відповідно до Закону України "Про забезпечення функціонування української мови як державної"; 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Споживачі також мають інші права, встановлені законодавством про захист прав споживачів. Споживачі зобов`язані: 1) перед початком експлуатації товару уважно ознайомитися з правилами експлуатації, викладеними в наданій виробником (продавцем, виконавцем) документації на товар; 2) в разі необхідності роз`яснення умов та правил використання товару - до початку використання товару звернутися за роз`ясненнями до продавця (виробника, виконавця) або до іншої вказаної в експлуатаційній документації особи, що виконує їх функції; 3) користуватися товаром згідно з його цільовим призначенням та дотримуватися умов (вимог, норм, правил), встановлених виробником товару (виконавцем) в експлуатаційній документації; 4) з метою запобігання негативним для споживача наслідкам використання товару - застосовувати передбачені виробником в товарі засоби безпеки з дотриманням передбачених експлуатаційною документацією спеціальних правил, а в разі відсутності таких правил в документації - дотримуватися звичайних розумних заходів безпеки, встановлених для товарів такого роду.
Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема завдання моральної шкоди іншій особі (пункт 3 частини другої статті 11 ЦК України).
Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування шкоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: протиправної поведінки, шкоди, причинного зв`язку між протиправною поведінкою заподіювача та шкодою, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільна відповідальність не настає.
Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (пункт 9 частини другої статті 16 ЦК України).
Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (частина перша та пункт 1 частини другої статті 23 ЦК України).
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (частина третя статті 23 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Виходячи з наведеного, суд першої інстанції зробив обґрунтовані висновки про відмову в позові до начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" ОСОБА_3 та стягнув моральну шкоду з Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський", який надав послуги позивачам з санаторно - курортного лікування.
Закон України "Про захист прав споживачів" регулює правовідносини споживача з підприємством, установою, організацією, які виконують роботи і надають послуги.
Згідно ст. 13 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.01 року № 805 "Про затвердження загального положення про санаторно - курортний заклад" керівник здійснює керівництво роботою санаторно-курортного закладу, забезпечує раціональний добір кадрів, створює необхідні умови для підвищення фахового і кваліфікаційного рівня працівників, організовує і забезпечує умови для повноцінного лікування, медичної реабілітації та профілактики захворювань; відкриває в установах банків поточні та інші рахунки; забезпечує дотримання санітарно-гігієнічних та протипожежних норм, техніки безпеки, законодавства про працю; видає в межах своєї компетенції накази і контролює їх виконання; контролює організацію лікування, медичної реабілітації та профілактики захворювань; здійснює інші визначені статутом (положенням) санаторно-курортного закладу повноваження.
Згідно ч. 3 ст. 1 Закону України "Про захист прав споживачів" виконавець - суб`єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги.
Відповідно до змісту ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів" суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність у разі порушення законодавства про захист прав споживачів.
Позивачі пред`явили позов до двох відповідачів: Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський", начальника Центру медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський" Лубашева І.С.
У даному випадку послуги позивачу було надано Центром медичної реабілітації та санаторного лікування "Одеський", який і є належним відповідачем у вказаній справі.
В судовому засіданні не встановлено, що начальник Центру Лубашев І ОСОБА_4 . будь - якими своїми діями заподіяв моральну шкоду ОСОБА_1 . Крім того, не встановлено недбалого виконання начальником Центру Лубашевим ОСОБА_5 . своїх службових обов`язків, що призвело б до порушення прав позивача, а саме не отримано послуги з санітарно - курортного лікування.
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд першої інстанції дав оцінку поведінці відповідача з надання санаторно-курортних послуг, тривалості страждань позивача і зробив обґрунтовані висновки про часткове задоволення вимог позивача про відшкодування їй моральної шкоди у розмірі 2000 грн.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування немає. 
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 листопада 2019 року в даній справі залишити без змін. 
Постанова суду набирає законної сили з дня її прийняття і не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: