ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"21" січня 2020 р.                                                        Справа №914/1541/19

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого судді                                                            Галушко Н.А.
суддів                                                                                 Желіка М.Б.
Орищин Г.В.

секретар судового засідання –  Федорів Н.

за участю представників учасників процесу:
від позивача: Максименко А.Ю.-представник
від відповідача: Яців В.Р. - адвокат 

розглянувши апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі філії “Стрийський вагоноремонтний завод” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” б/н від 03.12.2019 (Вх №ЗАГС 01-05/4504/19 від 16.12.2019)
на додаткове рішення Господарського суду Львівської області  від 27.11.2019  (суддя Чорній Л.З. повний текст складено 29.11.2019, м Львів) 
у справі №914/1541/19
за позовом Публічного акціонерного товариства “Кременчуцький сталеливарний завод”, м.Кременчук
до відповідача Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі філії “Стрийський вагоноремонтний завод” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця”, м.Стрий, Львівська область
про стягнення 183 809,47 грн.

ВСТАНОВИВ:
На розгляді Господарського суду Львівської області перебувала справа № 914/1541/19 за позовом Публічного акціонерного товариства Кременчуцький сталеливарний завод до Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Стрийський вагоноремонтний завод Публічного акціонерного товариства Українська залізниця про стягнення 183 809,47 грн. 
Рішенням Господарського суду Львівської області від 10.10.2019 у справі №914/1541/19 позов задоволено частково, стягнуто з Акціонерного товариства Українська залізниця в особі філії Стрийський вагоноремонтний завод Акціонерного товариства Українська залізниця на користь Публічного акціонерного товариства Кременчуцький сталеливарний завод 97 484,05 грн. пені, 16 247,34 грн. 3% річних, 69 768,00 грн. втрат від інфляції, 2 757,14 грн. судового збору. В задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення               310,08 грн. інфляційних втрат відмовлено. 
Додатковим рішенням Господарського суду Львівської області  від 27.11.2019 у справі №914/1541/19 заяву ПАТ “Кременчуцький сталеливарний завод” про прийняття додаткового рішення у справі за вх. № 3005/19 від 07.11.2019 задоволено. Стягнено з АТ “Українська залізниця” в особі філії “Стрийський вагоноремонтний завод” АТ “Українська залізниця” на користь ПАТ “Кременчуцький сталеливарний завод” витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 34 692,00 грн.
Додаткове рішення обгрунтоване тим, що надавши оцінку співмірності суми витрат зі складністю справи, відповідності цієї суми критеріям реальності, розумності розміру витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката, суд дійшов висновку заяву ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» про прийняття додаткового рішення у справі задовольнити, стягнути з відповідача на корить позивача витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 34 692,00 грн. 
АТ “Українська залізниця” в особі філії “Стрийський вагоноремонтний завод” АТ “Українська залізниця” подано апеляційну скаргу б/н від 03.12.2019 (Вх №ЗАГС 01-05/4504/19 від 16.12.2019), в якій просить п.2 резолютивної частини рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2019 у даній справі викласти в наступній редакції: “Стягнути з АТ “Українська залізниця” в особі філії “Стрийський вагоноремонтний завод” АТ “Українська залізниця” на користь ПАТ “Кременчуцький сталеливарний завод” витрати на оплату професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 17    346,00 грн в порядку компенсації витрат адвоката, пов`язаних із наданням правової допомоги”. В решті рішення Господарського суду Львівської області від 27.11.2019 у справі №914/1541/19 залишити без змін. Зокрема, скаржник посилається на те, що розмір витрати відповідача на виконання зазначених послуг є неспівмірним та завищеним, спір не є складним, час, витрачений на виконання послуг, є завищеним. 
Окрім того, скаржник зазначає, що у провадженні Господарського суду м.Києва, Господарського суду Львівської області перебувають аналогічні справи порушені за позовом ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» до АТ «Українська залізниця», а тому час, витрачений на вивчення документів, формування правової позиції, підготовки позовної заяви є завищеними.
ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» у відзиві на апеляційну скаргу просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги, додаткове рішення залишити без змін, а також додатково стягнути 11    000,00грн. за представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції (6000грн. участь в судовому засіданні, 5000грн. вартість послуг з написання відзиву на апеляційну скаргу). Угода та акт приймання-передачі наданих послуг будуть надані у судове засідання. 
Зокрема, позивач зазначає, що всі обставини, на які посилається скаржник досліджувались судом першої інстанції, були заслухані пояснення представників сторін щодо зменшення витрат на професійну правничу допомогу, відповідач без наявних доказів та обгрунтувань просить зменшити вартість витрат на професійну правничу допомогу.
В судовому засіданні представники сторін виклали доводи та заперечення щодо вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів Західного апеляційного господарського суду, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши наявні матеріали справи, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з огляду на наступне.          
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Положеннями статті 126 Господарського процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч.4 ст. 129 ГПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:
1) у разі задоволення позову - на відповідача;
2) у разі відмови в позові - на позивача;
3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч.8 ст.129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). 
Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
Окрім того, судова колегія зазначає, що при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України “Про адвокатуру та адвокатську діяльність”) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Відповідно до ч.2 ст.126 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, а також розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
При цьому, згідно з ч.4 цієї статті, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
- складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
- часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
- обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
- ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог ч.4 цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.5 ст.126 Господарського процесуального кодексу України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відносно обґрунтованості розміру заявлених витрат на професійну правничу допомогу та його (розміру) пропорційності предмету спору, апеляційний суд бере до уваги, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, зокрема, п.95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015р., п.п.34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009р., п.80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006р., п.88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004р. та п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 02.06.2014р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення.
В ході розгляду справи в суді першої інстанції позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 34 692,00 грн. долучено копії договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018, укладеного між адвокатом Максименком А.Ю., який діє на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №1114 від 25.11.2011 та ПАТ Кременчуцький сталеливарний завод, додатку №2 до договору від 24.01.2018, який встановлює прейскурант цін на послуги з надання професійної правової допомоги адвокатом в Господарському суді, угоди від 05.12.2018 до договору про надання правової допомоги адвокатом від 24.01.2018, детального опису наданих послуг на загальну суму  34 692,00 грн., акт № 1 від 01.11.2019 приймання-передачі наданих послуг до угоди про надання правової допомоги від 05.12.2019.
Як вбачається із матеріалів справи, у додаткових поясненнях щодо задоволення витрат на правничу допомогу від 10.10.2019 відповідач просив суд відмовити у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у повному обсязі мотивуючи пояснення тим, що як вбачається з матеріалів судової справи № 914/1541/19 та наданим до позову договору про надання правничої допомоги від 24.01.2018, укладеним між ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» та адвокатом Максименко А.Ю., зазначено перелік робіт, однак не зазначено чи узгоджено цей перелік робіт із клієнтом; в самому договорі не зазначено, що його укладено саме для надання правової допомоги у цій справі; не зазначено який час витрачено на підготовку всіх документів та їх опрацювання у цій cправі, не визначено скільки здійснено витрат самим адвокатом при підготовці документів у цій справі; не надано жодних доказів оплати цих послуг ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» на рахунок адвоката, не надано акту виконаних робіт укладеного між клієнтом та адвокатом. Також, відповідач зазначив, що у попередньому розрахунку наданому адвокатом Максименко А.Ю. як підставу для стягнення адвокатських послуг з АТ «Укрзалізниця» визначено інші витрати пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Орієнтовно витрати на дорогу до місця розгляду справи та проживання складають 6 000 грн. Однак, ці орієнтовані витрати жодним чином не підтвердженні належними доказами (таким як фіскальними чеками на проживання у готелі, проїзними документами залізничним або іншим транспортом).
Щодо вказаних тверджень відповідача судова колегія зазначає, що  до заяви про прийняття додаткового рішення позивачем додано акт №1 від 01.11.2019 приймання-передачі наданих послуг до угоди про надання правової допомоги від 05.12.2019 на суму 34 692,00 грн., підписаний клієнтом ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» та адвокатом Максименко А.Ю. Згідно з цим актом сума 34 692,00 грн складається з: гонорару за представництво в Господарському суді Львівської області (3 засідання) 16 692,00 грн; вивчення та аналізу положень договору від 01.11.2018 (2 години) 2 000,00 грн; складання та направлення претензії відповідачу (1 документ) 3 000,00 грн.; складання тексту позовної заяви (1 документ) 6 000,00 грн.; організації направлення засобами поштового зв`язку копії позовної заяви стороні, претензії, відповіді на відзив, складання опису поштового вкладення, оформлення інших поштових документів (1 примірник) 3 000,00 грн.; відповідь на відзив (1 документ)  4 000,00 грн. 
В акті зазначено, що він є підставою для проведення остаточних розрахунків, порядок яких визначений у договорі між клієнтом і адвокатом; сторони не мають жодних претензій одна до одної щодо якості наданої професійної правничої допомоги та виконання договору у цілому. Також, адвокатом позивача долучено детальний опис наданих послуг з зазначенням витрачено часу та обсягу наданих послуг та копії документів, які підтверджують витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.
Таким чином, позивач, згідно з вимогами статті 74 ГПК України, довів надання йому вказаних послуг у суді першої  інстанції.
Посилання скаржника в апеляційній скарзі на те, що у провадженні Господарського суду м.Києва, Господарського суду Львівської області перебувають аналогічні справи порушені за позовом ПАТ «Кременчуцький сталеливарний завод» до АТ «Українська залізниця», а тому час, витрачений на вивчення документів, формування правової позиції, підготовки позовної заяви є завищеними, судовою колегією до уваги не приймається, оскільки відповідачем не надано суду належних та допустимих доказів у підтвердження зазначених обставин.
Окрім того, як зазначалось вище обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Однак, відповідач у поданих суду першої інстанції додаткових поясненнях (том І а.с.248-251), посилаючись на неспівмірність розміру заявлених позивачем витрат на оплату правничої допомоги, не надав пояснень та належних доказів у підтвердження в якій частині підлягають зменшенню заявлені позивачем витрати, а просить суд відмовити у повному обсязі у стягненні витрат на оплату правничої допомоги, що суперечить ч.5 ст.126 ГПК України.
Враховуючи відсутність обґрунтованих заперечень Акціонерного товариства “Українська залізниця” в особі філії “Стрийський вагоноремонтний завод” Публічного акціонерного товариства “Українська залізниця” щодо стягнення наданих послуг на загальну суму 34    692,00грн., як в суді першої так і в суді апеляційної інстанцій, судова колегія, погоджується з висновком суду першої інстанції, що наведені витрати є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Щодо надання доказів оплати послуг правничої допомоги ПАТ  «Кременчуцький сталеливарний завод» на рахунок адвоката суд вказує на наступне.
У постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського судувід 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 зазначено, що за змістом пункту 1 частини 2 статті 126, частини 8 статті 129 Господарського процесуального кодексу України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 126 цього Кодексу).
Натомість положеннями пункту 2 частини 2 статті 126 Господарського процесуального кодексу України регламентовано порядок компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги (витрати на проїзд, проживання, тощо), для розподілу яких необхідною умовою є надання відповідних доказів, які підтверджують здійснення таких витрат.
Отже, враховуючи фактичний об`єм виконаної роботи, колегія судів апеляційної інстанції вважає розумно обґрунтованими заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації позивачу. 
Відповідно до ст.13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.
Відповідно до ст.73 ГПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Згідно з ст.86 ГПК України Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також вірогідність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З огляду на викладене, беручи до уваги характер спору та обсяг опрацьованого матеріалу для підготовки даного позову, оцінюючи пов`язаність витрат на правову допомогу з розглядом справи, пропорційність, в їх сукупності прийшов до висновку про достатність доказів на підтвердження наявності підстав для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі, оскільки цей розмір судових витрат доведений, документально обґрунтований, відповідає критерію розумної необхідності таких витрат та документально не спростовано відповідачем. 
Відповідно до ст. 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню господарського судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. 
З огляду на вищевикладене, колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що додаткове рішення Господарського суду Львівської області у даній справі відповідає матеріалам справи, ґрунтується на вимогах чинного законодавства і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційній скарзі доводи скаржника не відповідають матеріалам справи, документально не обґрунтовані, а тому не визнаються такими, що можуть бути підставою згідно ст. 277 ГПК України  для скасування чи зміни оскаржуваного рішення.
Окрім того, ПАТ “Кременчуцький сталеливарний завод” у відзиві на апеляційну скаргу №40-21/701 від 28.12.2019 просить додатково стягнути з відповідача 11    000грн. за представництво інтересів позивача у суді апеляційної інстанції. 
Згідно з ч.2 ст.221 ГПК України для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Відповідно до приписів ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
Враховуючи викладене, заяву ПАТ “Кременчуцький сталеливарний завод”  слід призначити до розгляду в судовому засіданні.
Керуючись ст. 129, 269, 270, 273, 275, 276, 282, 284  ГПК України, Західний апеляційний господарський суд

ПОСТАНОВИВ:
1.Додаткове рішення Господарського суду Львівської області  від 27.11.2019 у справі №914/1541/19 залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.
2.Витрати зі сплати судового збору покласти на скаржника.
3.Розгляд заявленого позивачем клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу призначити на 30.01.2020 об 12.30год.
Позивачу протягом 5 днів з дня проголошення постанови суду надати суду та відповідачу докази в обгрунтування зазначеного клопотання.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду в порядку і строки встановлені ст.ст. 287, 288 ГПК України.

Повний текст постанови складено та підписано 30.01.2020.

Головуючий суддя                                                            Галушко Н.А.

Суддя                                                                                Желік М.Б. 

          Суддя                                                                                Орищин Г.В.