ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2020 р.	Справа № 520/5960/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Макаренко Я.М.,
Суддів: Старосуда М.І. ,  Мінаєвої О.М. ,
за участю секретаря судового засідання Лисенко К.В.
позивача ОСОБА_1 
представника позивача Настенко М.О.
представника відповідача Тищенко В.В.

          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційними скаргами Головного управління Національної поліції в Харківській області, ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Мінаєва К.В., м. Харків, повний текст складено 26.09.19 року по справі № 520/5960/19
          за позовом       ОСОБА_1  
          до      Головного управління Національної поліції в Харківській області              
          про скасування висновку, визнання протиправними та скасування наказу і рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  (далі - позивач) звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Харківській області ( далі – відповідач), в якому просив суд: 
- скасувати висновок комісії Головного управління Національної поліції у Харківській області від 09.12.2015 р, відносно ОСОБА_1 про зарахування стажу для виплати відсоткової надбавки за вислуги років та для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки;
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції у Харківській області від 10.12.2015 р. №101 о/с відносно ОСОБА_1 щодо встановлення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років  та надання додаткової оплачуваної  відпустки;
- визнати протиправним та скасувати рішення управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області від 31.05.2019 № 3466/119-12/02-2019 про відмову у проведенні перерахунку стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки і зарахування часу навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до вислуги років в межах п`яти років із розрахунку- один рік за шість місяців;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку- один рік за шість місяців;
- зобов`язати Головне управління Національної поліції у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги, яка надає право набуття статусу ветерана Національної поліції, час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківські області в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду України від 16.09.2019 року вказаний адміністративний позов задоволено частково.
Скасовано висновок комісії Головного управління Національної поліцї у Харківській області від 09.12.2015 р. відносно ОСОБА_1 про зарахування стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки.
Визнано протиправним та скасовано наказ Головного управління Національної поліції у Харківській області від 10.12.2015 р. №101 о/с відносно ОСОБА_1 щодо встановлення стажу служби в поліції, що дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Визнано протиправним та скасовано рішення управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області від 31.05.2019 №3466/119-12/02-2019 про відмову у проведенні перерахунку стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки і зарахування часу навчання у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до вислуги років в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Зобов`язано Головне управління Національної поліції у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки та до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого Київського районного відділу Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку- один рік за шість місяців.
В задоволенні іншої частини позовних вимог – відмовлено.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду України від 26.09.2019 року виправлено описку в п`ятому абзаці резолютивної частини судового рішення від 16.09.2019 р. у справі №520/5960/19, шляхом виключення слів "та до календарної вислуги років", зазначивши “Зобов`язати Головне управління Національної поліції у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого Київського районного відділу Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців”.
Відповідач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції від 16..09.2019 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 16.09.2019 року по справі №520/7832/19 та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, відповідач зазначає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про необхідність зарахування позивачу до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого на підставі норм постанови Кабінету Міністрів від 17.07.1992 №393. Зазначає, що Постанови №393 може бути застосована для визначення вислуги років   особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ саме у випадку призначення пенсії за вислугу років, а не встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.
Позивач, не погодившись із рішенням суду першої інстанції, в частині відмови в задоволенні позову, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного рішення норм матеріального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду України від 16.09.2019 року по справі №520/7832/19, в частині відмови в задоволенні позову, та прийняти в цій частині нову постанову, якою задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, позивач зазначає, що судом першої інстанції не було враховано положення абз. 2 п. а) ст. 12 та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», що призвело до помилкових висновків та відмови у задоволенні позовної вимоги про зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку – один рік за шість місяців.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимоги апеляційної скарги Головного управління Національної поліції в Харківській області  підлягають задоволенню, а вимоги апеляційної скарги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач у період з 01.09.1996 р. по 30.06.2001 р. навчався у Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого на денній формі навчання (а.с.31).
Згідно з направленням на роботу №121 від 27.02.2001 р. виданим НЮАУ імені Ярослава ОСОБА_2 позивача направлено в розпорядження УМВС в Харківській області для роботи на посаді слідчого згідно штатного розкладу з 02.04.2001 (а.с.30).
13.04.2001 р. позивач був призначений на посаду слідчого Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області (за рахунок посади оперуповноваженого КР МВМ-1) (призначений на період стажування) наказом ХМУ Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 26.04.2001 р. №25 о/с (а.с.36).
ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання – молодший лейтенант міліції, наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 30.04.2001 р. №54 о/с (а.с.37).
Наказом Управління Міністерства внутрішніх справ України в Харківській області від 14.08.2001 р. №111 присвоєно звання лейтенант міліції (а.с.38).
Позивач з 02.04.2001 р. по 06.11.2015 р. проходив службу в органах внутрішніх справ, що не заперечується відповідачем.
Відповідно висновку Комісії Головного управління Національної поліції у Харківській області, позивачу зараховано до стажу для виплати відсоткової надбавки за вислугу років та для визначення тривалості додаткової оплачуваної відпустки з 14.08.1996 по 07.11.2015 р. – службу в органах внутрішніх справ України та з 07.11.2015 по теперішній час – службу в Національній поліції України. Разом станом на 07.11.2015 р. складає 14 років 07 місяців 05 днів. (а.с.16). В судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача пояснив, що при виготовленні висновку здійснена технічна помилка, правильною датою, з якої зараховується стаж є 02.04.2001 р. замість 14.08.1996 р. Щодо цього також не заперечує позивач.
На підставі висновку Комісії наказом від 10.12.2015 р. №101 о/с встановлено відповідно до ст.78 Закону України “Про Національну поліцію” станом на 07.11.2015 р., стаж служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки та згідно п.5.1 Постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 р. №988 провести виплату цієї надбавки з 07.11.2015 р. полковнику поліції ОСОБА_1 – 14 років 07 місяців 05 днів (а.с.15).
Позивачем подано до Управління рапорт про зарахування до стажу служби в поліції час навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого. На зазначений рапорт відповідачем надано відповідь від 31.05.2019 р. №3466/119-12/02-2019, в якій зазначено, що визначальною умовою для зарахування часу навчання до вислуги років на службі в органах внутрішніх справ та служби в поліції є присвоєння офіцерського звання за наслідками закінчення такого навчання, до призначення на відповідну посаду. У зв`язку з чим, час навчання в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого в межах п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби зарахуванню до стажу служби в поліції та до вислуги років у календарному обчисленні не підлягає (а.с.17, 35).
Вважаючи висновок, наказ та рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи частково позов суд першої інстанції виходив з того, що при вирішенні питання щодо стажу позивача для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки, відповідач повинен був врахувати приписи ч. 4  ст. 78 Закону України "Про національну поліцію" та  п. 2  постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992, та зарахувати до стажу служби в поліції  для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки час навчання у період з 01.09.1996 по 30.06.2001 в Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області зарахувати до календарної вислуги років позивача час навчання у цивільному вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого суд першої інстанції виходив з їх передчасності та спрямованості на майбутнє.
Колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції, в частині задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.
В силу частини другої  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначені  Законом України від 02 липня 2015 року № 580-VIII “Про Національну поліцію”  (далі - Закон № 580-VIII).
Згідно ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію" (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин)  стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.
До стажу служби в поліції зараховуються: 1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду; 2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту; 3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду; 4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції; 5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони (зі змінами, внесеними згідно із  Законом № 2509-VIII від 12.07.2018 року, до вказаних змін - час роботи в органах прокуратури і суду осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих); 6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.
Під час обчислення стажу служби в поліції враховуються тільки повні роки вислуги років без округлення фактичного розміру вислуги років у бік збільшення.
Порядок обчислення вислуги років у поліції встановлює Кабінет Міністрів України.
Таким чином, Кабінету Міністрів України делеговано повноваження щодо визначення порядку обчислення вислуги років у поліції.
При цьому, приписами вищевказаної норми не передбачено зарахування до стажу служби в поліції для встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, часу їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Щодо необхідності застосування до спірних правовідносин приписів постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" від 17.07.1992 №393 та Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», колегія суддів зазначає наступне.
Законом України «Про внесення змін до деяких законів України з питань пенсійного забезпечення та соціального захисту військовослужбовців» від 04.04.2006 р. N 3591-IV назву  Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" викладено в такій редакції: "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.
Відповідно до п. "а" ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» ( у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) пенсія за вислугу років призначається: а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, іншим особам, зазначеним у пунктах "б" - "д", "ж" статті 1 - 2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби: по 30 вересня 2011 року і на день звільнення мають вислугу 20 років і більше; з 1 жовтня 2011 року по 30 вересня 2012 року і на день звільнення мають вислугу 20 календарних років та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2012 року по 30 вересня 2013 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік і більше; з 1 жовтня 2013 року по 30 вересня 2014 року і на день звільнення мають вислугу 21 календарний рік та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2014 року по 30 вересня 2015 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2016 року по 30 вересня 2017 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року і на день звільнення мають вислугу 23 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2018 року по 30 вересня 2019 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки і більше; з 1 жовтня 2019 року по 30 вересня 2020 року і на день звільнення мають вислугу 24 календарних роки та 6 місяців і більше; з 1 жовтня 2020 року або після цієї дати і на день звільнення мають вислугу 25 календарних років і більше.
До календарної вислуги років зараховується також період, зазначений у частині другій статті 17 цього Закону.
До вислуги років особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсії на умовах цього Закону додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби ( ч. 2 ст. 17 цього Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб).
Відповідно до преамбули постанови Кабінету Міністрів України "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" №393 від 17.07.1992  (далі по тексту - Постанова №393), остання прийнята відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" і Постанови Верховної Ради України про порядок введення в дію цього Закону.
Статтею 17-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб " порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що Постанова №393 встановлює порядок обчислення стажу (вислуги років) особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, який проводиться саме з метою призначення пенсій відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".
Відповідно до п. 2 Постанови №393 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) до вислуги років особам офіцерського складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Управління державної охорони, Цивільної оборони України та інших військових формувань, створених Верховною Радою України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, Державної спеціальної служби транспорту, а також особам середнього, старшого і вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, особам рядового і начальницького складу Державної служби з надзвичайних ситуацій, Державної інспекції техногенної безпеки та Державної кримінально-виконавчої служби України при призначенні пенсій згідно з пунктом "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ" додатково зараховується час їхнього навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Отже, пункт 2 Постанови №393 врегульовував питання визначення вислуги років при призначенні пенсії згідно п. "а" статті 12 Закону України "Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ".
Таким чином, п. 2 Постанови №393 та п. а) ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» не може бути застосовано при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки в порядку ст. 78 Закону України "Про Національну поліцію", оскільки Постанова №393 та приписи вказаного Закону врегульовують питання про зарахування часу навчання до вислуги років саме при призначенні пенсії.
Отже, вказані норми, п. 2 Постанови №393 та п. а) ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» підлягають застосуванню при призначенні пенсії за вислугу років.
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що пунктом 3 розділу ІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС України, затвердженого  наказом МВС України від 06.04.2016 №260, до вислуги років для виплати поліцейським надбавки за стаж служби зараховуються періоди, які визначені ч.2  ст.78 Закону України "Про національну поліцію".
Підсумовуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2  ст. 78 Закону України "Про національну поліцію", якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції.
При цьому, делегування ч. 4  ст. 78 Закону України "Про національну поліцію"  Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2  ст. 78 Закону України "Про національну поліцію".
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 520/903/19.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України).
За таких обставин і правового врегулювання колегія суддів не погоджується з висновками суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог в частині скасування висновку комісії Головного управління Національної поліції у Харківській області від 09.12.2015 р., визнання протиправним та скасування наказу Головного управління Національної поліції у Харківській області від 10.12.2015 р. №101 о/с, визнання протиправним та скасування рішення управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції в Харківській області від 31.05.2019 № 3466/119-12/02-2019 та зобов`язання  Головного управління Національної поліції у Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу служби в поліції для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії України імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого Київського районного відділу Харківського міського управління ГУМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців.
Посилання представника позивача на наказ Міністерства внутрішніх справ України від 30.04.2013 № 418, яким передбачено зарахування до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років та для визначення тривалості чергової відпустки часу навчання (у тому числі заочно) у цивільних вищих навчальних закладах, а також у інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське звання, до вступу на військову службу або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку - один рік за шість місяців колегія суддів вважає безпідставними, оскільки Міністерству внутрішніх справ України не було делеговано повноваження щодо визначення порядку обчислення вислуги років у поліції, вказаний наказ було прийнято до прийняття Закону України  "Про Національну поліцію". При цьому, вказаним наказом визначено порядок обчислення вислуги років для виплати надбавки за вислугу років та для визначення тривалості чергової відпустки особам рядового та начальницького складу органів внутрішніх справ, а не в поліції.
Разом з тим, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області зарахувати до календарної вислуги років позивача час навчання у цивільному вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого та відхиляє доводів апеляційної скарги про неправомірність  не зарахування відповідачем до календарної вислуги років позивача час навчання у цивільному вищому навчальному закладі, виходячи з наступного.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою  статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
З аналізу викладеного суд зазначає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.
Рішення, прийняті суб`єктами владних повноважень, дії, вчинені ними під час здійснення управлінських функцій, а також невиконання повноважень, встановлених законодавством (бездіяльність), можуть бути оскаржені до суду відповідно до частин першої, другої  статті 55 Конституції України, статей 2, 5 КАС України.
Обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.
Таким чином, гарантоване  статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим. Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Визначення обсягу вимог, що підлягають судовому захисту є диспозитивним правом позивача. При цьому, підстави, з якими позивач пов`язує виникнення у нього права на звернення до суду і для задоволення його вимог визначаються позивачем самостійно. Суд під час прийняття постанови вирішує, зокрема, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються і яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин (стаття 244 Кодексу адміністративного судочинства України).
Враховуючи вищезазначене, судовому захисту підлягають лише порушені права, свободи і інтереси фізичних або права і інтереси юридичних осіб, а не можливість їх порушення в майбутньому.
У п. 10 розділу III Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції затверджений наказом МВС України від 23.11.2016 № 1235 передбачено, що у випадку видання наказу про звільнення працівника зі служби в поліції в наказі органу поліції зазначаються стаж служби в поліції, вислуга років для призначення пенсії (у тому числі на пільгових умовах), необхідність виплати одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та стаж служби в поліції для її виплати.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів дійшла висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання Головного управління Національної поліції в Харківській області зарахувати ОСОБА_1 до календарної вислуги років час навчання у вищому навчальному закладі Національній юридичній академії імені Ярослава Мудрого до призначення на посаду слідчого Київського РВ ХМУ УМВС України в Харківській області в межах п`яти років із розрахунку- один рік за шість місяців є передчасними та заявленими на майбутнє, оскільки позивачем не подавалась заява про звільнення та відповідно не видавався наказ про звільнення в якому  у відповідності до чинного законодавства зазначається вислуга років для призначення пенсії.
Згідно ч.ч. 1-4 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. 
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
Згідно п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права.
Отже, переглянувши рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що через неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області  про скасування висновку, наказу та зобов`язання вчинити певні дії, з прийняття нової постанови про відмову в задоволенні позову.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Харківській області  задовольнити.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року по справі №520/5960/19  скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Харківській області про скасування висновку, визнання протиправними та скасування наказу і рішення, зобов`язання вчинити певні дії та прийняти в цій частині  нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1  відмовити.
В іншій частині  рішення Харківського окружного адміністративного суду від 16.09.2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	Я.М. Макаренко	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.І. Старосуд    О.М. Мінаєва   	
Повний текст постанови складено  24.01.2020 року