ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

24 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 193/756/19 (2-а/193/28/19)	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - судді  Олефіренко Н.А. (доповідач),
суддів:  Білак С.В., Шальєвої В.А.,       
розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду в м. Дніпрі апеляційну скаргу Поліцейського взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Лук`яненко Наталії Володимирівни на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 в адміністративній справі №193/756/19 (2-а/193/28/19) за позовом   ОСОБА_1  до  Поліцейського взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Лук`яненко Наталії Володимирівни   третя особа: Департамент патрульної поліції про накладання адміністративного стягнення  по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 травня 2019 року,- 
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до поліцейського взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП сержанта поліції Лук`яненко Наталі Володимирівни про скасування постанови серії НК №333312 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 травня 2019 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що  22 травня 2019 року, поліцейським взводу №1 роти №1 У1І11 в Черкаській області ДПП сержантом поліції Лук`яненко Наталею Володимирівною, відносно нього винесено постанову серії НК № 333312 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн. Згідно до вказаної вище постанови: « 22.05.2019 о 15.55 год. на автодорозі Н16 11 км 700 м водій керував т.з. в населеному пункті Благодатне, що позначений дорожніми знаками 5.45, 5.46 ПДР зі швидкістю 73 км/год та перевищив встановлену швидкість на 23 км/год, швидкість вимірювалась приладом ТruСАМ 00340, чим порушив п. 12.4 ПДР України. Позивач вважає, що притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП є незаконним та необґрунтованим, виходячи з наступного.
Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії НК № 333312 від 22 травня 2019, винесена поліцейським взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області ДПП сержанта поліції Лук`яненко Наталі Володимирівни про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративне правопорушення. Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення  закрито.
Поліцейський взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Лук`яненко Наталія Володимирівна не погодившись з рішенням суду звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повністю.
Обґрунтовуючи доводи своєї скарги, апелянт посилається на те, що під час винесення оскаржуваного рішення відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що визначені Законом та з огляду на встановлений факт скоєного правопорушення, обґрунтовано виніс постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності.
Позивач не скористався своїм правом подання відзиву на апеляційну скаргу.
Справа судом апеляційної інстанції    розглянута    без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 1 ч. 1  ст. 311 КАС України  у зв`язку з відсутністю клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.
Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Під час розгляду апеляційної скарги, що 22 травня 2019 року, поліцейським взводу №1 роти №1 У1І11 в Черкаській області ДПП сержантом поліції Лук`яненко Наталею Володимирівною, відносно ОСОБА_1 винесено постанову серії НК № 333312 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 255 грн.
Так в постанові зазначено, що 22.05.2019 о 15.55 год. на автодорозі Н16 11 км 700 м водій керував т.з. в населеному пункті Благодатне, що позначений дорожніми знаками 5.45, 5.46 ПДР зі швидкістю 73 км/год та перевищив встановлену швидкість на 23 км/год, швидкість вимірювалась приладом ТruСАМ 00340, чим порушив п. 12.4 ПДР України.
Правомірність та обґрунтованість вказаної постанови є предметом спору, який передано на вирішення суду.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не доведено вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції не погоджується з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Частиною 2  статті 19 Конституції України  органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені  Конституцією  та законами України.
Згідно        ст. 9 КУпАП        адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до п. 11 ч. 1        ст. 23 Закону України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 року № 580-VIII, поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням        Правил дорожнього руху        його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Згідно п. 1 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої        наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1395 від 07.11.2015 року (далі -  Інструкція № 1395), розглянувши справу про адміністративне правопорушення, поліцейський виносить постанову по справі про адміністративне правопорушення.
Пунктом 2 розділу ІІІ        Інструкції № 1395        встановлено, що постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частиною першою        ст. 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
Пунктами 4-5  Розділу І Інструкції № 1395  передбачено, що у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених статтями 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частинами першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті        121, статтями        121-1,        121-2, частинами першою, другою, третьою і п`ятою статті        122, частиною першою статті        123, статтею        124-1, статтями        125,        126, частинами першою, другою і третьою статті        127, статтями        128,        129, статтею        132-1, частинами шостою і одинадцятою статті        133-1, частинами першою, другою і третьою статті        140, частинами шостою, сьомою статті        152-1 КУпАП.
Згідно частини першої ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію"  поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив  Правила дорожнього руху.
Згідно        ст. 14 Закону України "Про дорожній рух", учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього        Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух, не створювати перешкод для проїзду спеціалізованого санітарного транспорту бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги, який рухається з включеними проблисковим маячком та спеціальним звуковим сигналом та ін.
Вказане узгоджується з пунктом 2.3  ПДР        України згідно з підпунктом "б" якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.
Відповідно до ч. 1  ст. 122 КУпАП  відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
У силу вимог пункту 12.4  ПДР  України у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.
Cудом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 22.05.2019 о 15.55 год. на автодорозі Н16 11 км 700 м водій керував т.з. в населеному пункті Благодатне, що позначений дорожніми знаками 5.45, 5.46 ПДР зі швидкістю 73 км/год та перевищив встановлену швидкість на 23 км/год. 
Фіксація швидкості руху автомобіля позивача, державний номерний знак НОМЕР_1 , на вказаній ділянці автодороги проведена засобом фото- та відео фіксації, швидкість вимірювалась приладом ТruСАМ 00340.
Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію»  передбачено, що    поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою:
1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб;
2) забезпечення дотримання    правил дорожнього руху.
Таким чином, дана стаття дозволяє інспектору патрульної поліції використовувати інформацію, отриману, зокрема, із відеотехніки, що закріплена на форменому одязі, службових транспортних засобах з метою забезпечення дотримання  правил дорожнього руху.
Відповідно до  ст. 251 КУпАП  доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото-    і    кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і         стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Таким чином, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.
З матеріалів справи вбачається, що Відповідачем доведено правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, зокрема наявний відеозапис, здійснений сертифікованим приладом ТruСАМ 00340, на якому зафіксовано, що автомобіль Позивача рухався зі швидкістю 73 км/год.
Зазначений доказ колегія суддів визнає допустимим доказом з огляду на те, що у постанові зазначено, який технічний прилад застосовувався при вимірюванні швидкості.
Правомірність застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam підтверджується сертифікатом затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29 серпня 2012 року № ІІА-МІ/1-2903-2012 (а.с. 32).
Так, на підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки "Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 TruCam", який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювальної техніки за номером УЗ 197-12.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13715, яке чинне до 21.12.2019 року, виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 21 грудня 2018 року, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTІ 20/20 № 000340 є придатним до застосування (а.с. 31).
Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1  та відсутність правових підстав для їх задоволення.
Суд першої інстанції на вищенаведене уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про задоволення адміністративного позову.
Відповідно до пункту 2 частини 1  статті 315 КАС України  за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.
За змістом частини 1  статті 317 КАС України  підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Розглянувши доводи Поліцейського взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Лук`яненко Наталії Володимирівни викладені в апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства України, колегія суддів вважає, що судове рішення постановлено при неповному з`ясуванні обставин справи та з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
Керуючисьст.ст.  229,  241,  242,  243,  271,  272,  286,  308,  310,  311,  319,  321,  322,  325,  328,  329,  331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Поліцейського взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Лук`яненко Наталії Володимирівни задовольнити.
Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 28.11.2019 в адміністративній справі №193/756/19 (2-а/193/28/19) скасувати  та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1  до  Поліцейського взводу №1 роти №1 Управління патрульної поліції в Черкаській області Департаменту патрульної поліції сержант поліції Лук`яненко Наталії Володимирівни   третя особа: Департамент патрульної поліції про накладання адміністративного стягнення  по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 22 травня 2019 року відмовити.
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає відповідно до ч.3 ст.272 КАС України.
Повний текст постанови виготовлено24 лютого 2020 року.

Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Олефіренко 

                               суддя                                                                      С.В. Білак 

                               суддя                                                                      В.А. Шальєва