Справа № 157/883/16-ц 	Головуючий у 1 інстанції: Фазан О. З. 	
Провадження № 22-ц/802/1150/19  Категорія: 61 	  Доповідач: Осіпук В. В.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
23 грудня 2019 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Осіпука В. В.,
суддів - Матвійчук Л. В., Федонюк С. Ю.,
з участю секретаря судового засідання Губарик К. А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_3 на ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року, -

                                       В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою, в якій просив розстрочити виконання заочного рішення Ратнівського районного суду Волинської області від 09.12.2016 року у зазначеній справі.
Покликався на те, що на підставі даного заочного рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили, з нього на користь позивачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 проводиться стягнення грошових коштів по 20217 гривень кожному та по 551 грн 20 коп. відшкодування понесених ним судових витрат, частина з яких на загальну суму 8000 грн ним вже сплачена.
Крім того зазначав, що в даний час його сім`я перебуває у скрутному матеріальному становищі, оскільки він тимчасово не працює і не отримує інших доходів, а його дружина хворіє та потребує тривалого лікування.
Тому, просив суд розстрочити виконання вказаного рішення на 12 місяців починаючи з жовтня 2019 року по вересень 2020 року зі сплатою ним щомісячно по 2794,7 грн.
Ухвалою Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про розстрочення виконання рішення цього ж суду від 9 грудня 2016 року у зазначеній справі відмовлено.
Не погоджуючись із даною ухвалою ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу та просить її скасувати як незаконну, прийняту судом з порушенням норм процесуального права, без належної оцінки поданих ним доказів, і прийняти нову постанову про розстрочення виконання рішення суду.
Відзиву на апеляційну скаргу іншими учасниками справи не подавався.
Розгляд справи судом апеляційної інстанції проведено без участі учасників справи, які не з`явились в судове засідання, хоча були належним чином повідомлені про дату, час і місця розгляду справи. 
Від стягувачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, а боржником ОСОБА_3 , який просив відкласти розгляд справи, не надано належних доказів щодо захворювання, яке перешкодило йому з`явитись в судове засідання. 
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.
Постановляючи оскаржувану ухвалу та відмовляючи боржнику ОСОБА_3 у задоволенні його заяви про розстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції вважав, що заявником не було доведено в судовому засіданні факт наявності обставин, що роблять неможливим виконання судового рішення, або істотно ускладнюють його виконання.
Такі висновки суду є правильними та ґрунтуються на встановлених судом обставинах справи та нормах цивільного процесуального права.
Відповідно до ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.
Приписами ст. 435 ЦПК України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим. Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим (хвороба сторони виконавчого провадження, відрядження сторони виконавчого провадження, стихійне лихо тощо), сторони мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання рішення. Рішення про розстрочку виконується в частині та у строки, встановлені цим рішенням.
Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 10 Постанови від 26.12.2003р. №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення дії, або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», задоволення заяви про розстрочку виконання рішення суду можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає, виходячи із особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення суду (хвороба боржника або членів його сім`ї, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).
Наведені норми матеріального та процесуального закону дають підстави для висновку, що розстрочення виконання судового рішення можливе у виняткових випадках і за наявності вагомих підстав, які ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, та підтверджуються наданими заявником належними і допустимими доказами з урахуванням їх наявності.
Встановлено, що заочним рішенням Ратнівського районного суду Волинської області від 9 грудня 2016 року, яке залишено в силі ухвалою апеляційного суду Волинської області від 22 березня 2017 року, постановою Верховного Суду від 27 лютого 2019 року, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_2 суму боргу по 20217 грн та по 551 грн 20 коп. відшкодування судових витрат.
На виконання даного рішення 6 липня 2017 року Ратнівським районним судом Волинської області було видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у Камінь-Каширському РВ ДВС ГТУЮ у Волинській області, і за цим виконавчим листом боржником ОСОБА_3 сплачено частину грошових коштів на загальну суму 8000 грн.
Згідно відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків від 12 серпня 2019 року за № 265, наданих Головним управлінням ДФС у Волинській області, інформація про доходи ОСОБА_3 та сплачені ним податки за період з 1 кварталу 2018 року по 1 квартал 2019 року - відсутня.
Крім того встановлено, що дружина заявника ОСОБА_4 у 2016 та 2017 роках двічі перебувала на стаціонарному лікуванні у комунальній міській клінічній лікарні м. Львова, а у 2018 та 2019 роках декілька разів проходила медичне обстеження у приватному медичному центрі у Волинській області.
Також заявник не заперечує той факт, що у 2018 році за сімейні заощадження і кошти батьків дружини ним було придбано мотоцикл та автомобіль.
Отже, встановивши наведені обставини та давши обґрунтовану оцінку здобутим доказам, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов вірного висновку про відсутність виключних обставин, які б істотно ускладнювали та робили неможливим виконання боржником ОСОБА_3 рішення суду, і цілком правомірно відмовив йому у розстроченні виконання судового рішення.
Згідно ст. 375 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, оскаржувана боржником ОСОБА_3 . ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому апеляційну скаргу відповідно до ст. 375 ЦПК України, слід відхилити.
Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 1, ст.ст.375, 383, 384, 389-391 ЦПК України, суд апеляційної інстанції,

                                         П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_3 залишити без задоволення.
Ухвалу Ратнівського районного суду Волинської області від 10 жовтня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді