Ухвала
07 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 337/5423/18
провадження № 61-2672ск20 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Мартєва С. Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - акціонерного товариства «Ощадбанк», про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна,
ВСТАНОВИВ:
У листопаді 2018 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 та просила суд визнати грошові кошти в сумі 391 717,00 грн, які знаходились на банківському рахунку відповідача об`єктом права спільної сумісної власності подружжя та стягнути з ОСОБА_1 на її користь 1/2 частини спільно нажитих грошових коштів в сумі 195 858,50 грн.
Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2019 року позов задоволено.
Визнано грошові кошти в сумі 391 717,00 грн, які знаходились на банківському рахунку ОСОБА_1 , відкритому в акціонерному товаристві «Ощадбанк», об`єктом права спільної сумісної власності подружжя  ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1/2 частину спільно нажитих грошових коштів в сумі 195 858,50 грн та понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2 664,80 грн, а всього - 198 523,30 грн.
Постановою Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.
У касаційній скарзі, яка надійшла до Верховного Суду у лютому 2020 року, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.
Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. 
Положенням пункту 9 частини третьої статті 2 ЦПК України закріплено, що однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Однак, таке право на касаційне оскарження не є абсолютним та безумовним, скаржник зобов`язаний обґрунтувати причини такого звернення, що дозволяють ініціювати проведення судового розгляду справи в третій раз.
Так, у положенні частини «с» статті 7 Рекомендацій № R(95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, акцентується увага на тому, що скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини у справах Lavages Prestations Services v. France (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) та Brualla Gomez de la Torre v. Spain (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції. 
Право заявника на апеляційний перегляд справи було забезпечено.
Всі мотивування особи, яка подає касаційну скаргу, вже були предметом розгляду в судах двох інстанцій і не потребують додаткового перегляду.
Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанцій, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розташована у розділі «Загальні положення» цього Кодексу, яка поширюється і на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною. 
При цьому суд дослідив та взяв до уваги предмет позову, складність справи,ціну позову, яка не перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,значення справи для сторін і суспільства.
Відповідно до пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню: судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, відповідають Конституції України, відповідно до статті 129 якої основними засадами судочинства є, серед інших, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення. 
Підстави, передбачені статтею 411 ЦПК України, для скасування судових рішень, що оскаржуються, у касаційній скарзі не зазначені.
Згідно із пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Враховуючи, що судові рішення, які оскаржуються, прийняті у малозначній справі, а обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, відсутні, тому у відкритті касаційного провадження у цій справі необхідно відмовити. 
Керуючись статтею 129 Конституції України, статтями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд,
УХВАЛИВ:
Відмовити у відкритті провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 12 вересня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 15 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи - акціонерного товариства «Ощадбанк», про визнання грошових коштів спільною сумісною власністю подружжя та розподіл майна. 
Ухвала оскарженню не підлягає.
Суддя                                                                                                                      С. Ю. Мартєв