ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №643/10551/19                                                                           Суддя 1-ї інстанції: Поліщук Т.В.
Провадження № 33/818/15/20
Категорія:  ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
 
І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И

 
28.01.2020 року        м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі судді судової палати з розгляду кримінальних справ Цілюрик В.П., з участю захисника особи, відносно якої винесено постанову у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 – ОСОБА_2 , потерпілого по справі ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року у відношенні ОСОБА_1 ,-

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Московського районного суду м. Харкова від  29.07.2019 року ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та на неї було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. 
Судом першої інстанції було встановлено, що 07.06.2019 о 19.40 в м. Харкові водій ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Toyota Rav-4 державний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Академіка Павлова, 301, при зміні напрямку руху не впевнилась в безпеці, не надала дорогу транспортному засобу з увімкненими проблисковими маячками та спеціальними звуковими маячками (сигналом) Toyota Prius, номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого скоїла зіткнення із зазначеним автомобілем, порушивши вимоги п.п. 3.2, 10.1 Правил дорожнього руху України.
Не погодившись з таким рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та закрити провадження по справі за відсутністю в діях складу адміністративного правопорушення.
Також просить поновити строк на апеляційне оскарження, обґрунтовуючи його тим, що в судовому засіданні присутня не була, оскільки не отримувала повісток, оскаржувану постанову отримала лише 03.08.2019 року.
В апеляційній скарзі вказує, що судом першої інстанції були порушені вимоги ст. 33, 268, 247, 280, 283, 284 КУпАП.
Зазначає, що в постанові відсутнє обґрунтування щодо обрання заходу та розміру адміністративного стягнення, та вважає проведення авто-технічної експертизи є обов`язковим.
Заслухавши пояснення захисника Жук ОСОБА_4 , який підтримав вимоги апеляційної скарги, потерпілого по справі ОСОБА_3 , який заперечував проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, вважаю за необхідне поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки повідомлені причини такого пропуску апеляційний суд вважає поважними, та відмовити в задоволенні апеляційних вимог виходячи з наступного.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення згідно зі статтею 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Частина 2 статті 251 КУпАП встановлює, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні апеляційних вимог, апеляційний суд виходить з того, що приписами п. 3.2 та 10.1 Правил дорожнього руху України визначено, що водій, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, та у разі наближення транспортного засобу з увімкненим синім проблисковим маячком та (або) спеціальним звуковим сигналом водії інших транспортних засобів, які можуть створювати йому перешкоду для руху, зобов`язані дати йому дорогу і забезпечити безперешкодний проїзд зазначеного транспортного засобу.
Апеляційний суд вважає безпідставними пояснення водія ОСОБА_5 в частині, що вона побачивши поліцейський автомобіль одразу застосувала заходи екстреного гальмування, зупинилась, а автомобіль патрульної поліції в`їхав у вже зупинений нею автомобіль, оскільки це не узгоджуються з тією інформацією, яка відображена у наданому потерпілим відеозапису з відеореєстратора стороннього автомобіля, який рухався поруч з тим місцем, де відбулось зіткнення. Вказаний доказ, як пояснив ОСОБА_3 , був ним отриманий вже після прийняття рішення судом першої інстанції оскільки раніше він не зміг знайти водія цього автомобіля, де був встановлений відереєстратор. 
При відтворенні цього відеозапису встановлено, що водій ОСОБА_1 керуючи автомобілем Toyota Rav-4, виїжджаючи з прибудинкової території, здійснюючи поворот ліворуч на вул. Академіка Павлова, перетнувши ліву смугу рух здійснила виїзд на праву смугу та зіткнулась зі службовим автомобілем патрульної поліції Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 , в якому були включені проблискові маячки, та який рухався по смузі зустрічного руху. При цьому вбачається, що автомобіль Toyota Rav-4 до моменту зіткнення продовжує рух і не зупиняється.
Наявні в матеріалах справи письмові пояснення  ОСОБА_6  свідчать про те, що в автомобілі Toyota Prius номерний знак НОМЕР_2 також був ввімкнений гучномовець, що підтверджує пояснення потерпілого ОСОБА_3 .
Крім того, згідно письмових пояснень ОСОБА_1 , вона зазначила, що виїжджаючи на ліву смугу руху вона почула та побачила автомобіль патрульної поліції. 
Не вбачає апеляційний суд необхідності для призначення автомеханічної експертизи, оскільки наявні в матеріалах справи відомості про обставини дорожньо-транспортної пригоди дають підстави для прийняття рішення щодо оцінки дій водія ОСОБА_1 , стосовно якої складено протокол про адміністративне правопорушення. Крім того запропоноване апелянтом питання перед експертом, а саме чи був увімкнений на автомобілі Toyota Prius звуковий сигнал, не може бути предметом ексмпертного дослідження.
Апеляційний суд відкидає доводи апелянта в частині відсутності обґрунтувань щодо обрання адміністративного стягнення, оскільки згідно змісту оскаржуваної постанови, суддя суду першої інстанції приймаючи рішення про накладення адміністративного стягнення керувалась ст. 33, 40-1, 124, 268, 283 КУпАП, та застосував саме м`яке адміністративне стягнення в межах санкції ст. 124 КУпАП. 
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції щодо доведеності вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, яким судом першої інстанції надано повну та належну оцінку, прийнято законне та обґрунтоване рішення, у зв`язку з чим підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.
Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, 

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на подачу апеляційної скарги на постанову судді Московського районного суду м. Харкова від 29.07.2019 року у відношенні ОСОБА_1 задовольнити, вказаний строк поновити.
Апеляційну скаргу захисника Топчій О.С. залишити без задоволення, а вказану вище постанову – без змін.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського апеляційного суду В.П. Цілюрик