ПОСТАНОВА
Іменем України

20 грудня 2019 року 
Київ

справа №826/11923/16
адміністративне провадження №К/9901/23052/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/11923/16
за позовом  ОСОБА_1 до Державного агентства лісових ресурсів України, Голови Чернівецької обласної державної адміністрації Фищука Олександра Георгійовича про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою Чернівецької обласної державної адміністрації  
на постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, ухвалену колегією суддів у складі: головуючого судді Келеберди В.І., суддів: Данилишина В.М., Качура І.А. 
на ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, постановлену колегією суддів у складі: головуючого судді Шелест С.Б., суддів: Кузьмишина О.М., Пилипенко О.Є.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обгрунтування
У серпні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Державного агентства лісових ресурсів України (далі - відповідач-1), голови Чернівецької обласної державної адміністрації Фищука Олександра Георгійовича (далі - відповідач-2), у якому просив:
- визнати незаконною відмову відповідача-2 в погодженні на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_1;
- зобов`язати відповідача-2 погодити кандидатуру ОСОБА_1 на посаду начальника обласного управління лісового та мисливського господарства; 
- зобов`язати відповідача-1 видати наказ про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника обласного управління лісового та мисливського господарства.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що відповідно до Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 січня 2012 року № 45, Порядку розгляду кандидатур на посади, погодження призначення на які здійснюється Мінагрополітики, затвердженого наказом Мінагрополітики від 31 серпня 2015 року № 331 позивач пройшов конкурсний відбір та співбесіду, а його кандидатуру погоджено Мінагрополітики на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства. Проте головою Чернівецької обласної державної адміністрації Фищуком О.Г. за відсутності підстав відмовлено у погодженні кандидатури позивача.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
Постановою Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року, задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.
Визнано незаконними та скасовано відмови голови Чернівецької обласної державної адміністрації Фищука Олександра Георгійовича від 23 лютого 2016 року та від 14 березня 2016 року в погодженні на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_1
Зобов`язано голову Чернівецької обласної державної адміністрації Фищука Олександра Георгійовича погодити кандидатуру ОСОБА_1 на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства.
Зобов`язано Державне агентство лісових ресурсів України прийняти відповідне рішення в порядку і спосіб, визначені чинним законодавством, щодо видачі наказу про призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства .
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що підстави, які слугували для відмови у погодженні позивача на посаду, є формальні та невмотивовані. Вказували на те, що у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, протиправності його рішень зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
06 квітня 2017 року до Вищого адміністративного суду України надійшла касаційна скарга Чернівецької обласної державної адміністрації про скасування постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року з підстав порушення судами норм матеріального та процесуального права, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні адміністративного позову.
У касаційній скарзі скаржник посилається на те, що судами попередніх інстанцій не враховано те, що головою Чернівецької обласної державної адміністрації вмотивовано відмовлено у погодженні ОСОБА_1 на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства, у зв`язку з відсутністю копії документа про повну вищу освіту. При цьому, Порядок призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 25 січня 2012 року не встановлює можливості суб`єкту владних повноважень щодо вчинення будь-яких дій у контексті перевірки і оцінки наданих центральним органом виконавчої влади документів. 
Скаржник вказував на те, що погодження особи на певну посаду є дискреційними повноваженнями голови облдержадміністрації. Суд першої інстанції, не з`ясувавши обставин щодо дійсності освітньо-кваліфікаційних даних ОСОБА_1 , помилково ухвалив рішення про необхідність відновлення порушених прав позивача шляхом зобов`язання голови Чернівецької облдержадміністрації погодити його кандидатуру.  Суд апеляційної інстанції, незважаючи на те, що копія диплома про здобуття ОСОБА_1 повної вищої освіти долучена в якості доказу до матеріалів судової справи під час її розгляду у суді апеляційної інстанції, помилково погодився з ухваленним судом першої інстанції рішенням. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 07 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України від 03 жовтня 2017року № 2147-VІІІ "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" (далі - Закон № 2147-VІІІ).
Статтею 327 Кодексу адміністративного судочинства України в редакції вищевказаного Закону, обумовлено, що судом касаційної інстанції в адміністративних справах є Верховний Суд.
У зв`язку із початком роботи Верховного Суду, на виконання підпунктів 1, 7 пункту 1 Розділу VII "Перехідні положення" КАС України матеріали касаційної скарги передано до Верховного Суду.
Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу VII "Перехідні положення" КАС України касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
15 лютого 2018 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Желтобрюх І.Л., суддів Білоус О.В., Шарапа В.М.
Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 травня 2019 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 30 травня 2019 року №519/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Желтобрюх І.Л. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 14), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк    А.Г., Соколов В.М.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько        Л.О. від 19 грудня 2019 року дана касаційна скарга була прийнята до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в попередньому судовому засіданні.
Позиція інших учасників справи 
25 квітня 2017 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на касаційну скаргу, де позивач посилається на необґрунтованість доводів даної касаційної скарги та просить її відхилити, а рішення прийняті судом першої та апеляційної інстанцій залишити без змін. Вказував на те, що підстави, які слугували для відмови у його погодженні на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства, є формальними та невмотивованими.
Установлені судами фактичні обставини справи
Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 11 грудня 2015 року №   594-к оголошено конкурс на заміщення вакантних посад державних службовців.
За результатами засідання Конкурсної комісії з відбору кандидатів на заміщення вакантних посад державних службовців Державного агентства лісових ресурсів України, оформленого протоколом № 3 від 22 січня 2016 року (а.с.15-16), рекомендовано Голові Державного агентства лісових ресурсів України Ковальчуку О.П. призначити на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства ОСОБА_1
16 лютого 2016 року Державне агентство лісових ресурсів України звернулось з пропозицією №10-27/819-16 до голови Чернівецької обласної державної адміністрації щодо погодження призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства, надавши необхідні документи.
За результатами розгляду питання щодо погодження позивача на вказану посаду, відповідач-2 листом від 23 лютого 2016 року №01.49-30/828 відмовив у погодженні позивача на вказану посаду. Підставою для відмови слугувало те, що перемога ОСОБА_1 у конкурсі на заміщення посади начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства знайшла негативний суспільний резонанс і викликала стурбованість громадськості.
Листом № 01.48-12/925 від 26 лютого 2016 року відповідач-2 додатково повідомив Державне агентство лісових ресурсів України щодо підстав відмови у погодженні позивача на посаду, а саме: вказав на те, що біографічні дані в частині освіти позивача містять розбіжності, що є порушенням вимог Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 25 січня 2012 року.
Як вказано у листі, у біографічній довідці зазначено, що ОСОБА_1 у 2010 році закінчив Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» за спеціальністю «Екологія та охорона навколишнього середовища», кваліфікація - інженер-еколог-технолог, проте до надісланих копій документів додано лише засвідчену копію диплома НОМЕР_1 Національного технічного університету «Харківський політехнічний інститут» щодо здобуття Позивачем у 2008 році базової вищої освіти за напрямом підготовки «Екологія» та кваліфікацією бакалавра екології.
04 березня 2016 року Державне агентство лісових ресурсів України повторно звернулось з пропозицією (лист № 10-27/1174-16 від 04.03.16р.) до голови Чернівецької обласної державної адміністрації щодо погодження призначення ОСОБА_1 на вказану посаду.
За результатами розгляду питання щодо погодження позивача на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства відповідач-2 листом від 15 березня 2016 року № 01.48-12/466 повідомив відповідача-1 про те, що вмотивована відповідь (відмова) з поставленого у зверненні питання була надана листами від 23 лютого 2016 року № 01.49-30/828 та від 26 лютого 2016 року № 01.48-12/925. У доповнення до раніше наданих відповідачем-2 відповідей вказав про те, що до пропозиції щодо погодження позивача на згадану посаду не було надано довідки про результати спеціальної перевірки, копію документа про повну вищу освіту (в наявності лише засвідчена копія диплома про бакалавра з відзнакою серії НОМЕР_1 від 07.07.2008) та фотокартки кандидата на посаду розміром 4х6 см.
Окрім того, відповідач-2 проінформував Державне агентство лісових ресурсів України про те, що позиція щодо даного питання була доведена до відома Міністра аграрної політики та продовольства України Павленка О.М. (лист від 26 лютого 16 року №01.48/11-384).
Позиція Верховного Суду
Релевантні джерела права й акти їх застосування
Згідно з частиною 1 статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.
Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суспільні відносини, які охоплюють діяльність держави щодо створення правових, організаційних, економічних та соціальних умов реалізації громадянами України права на державну службу та загальні засади діяльності, а також статус державних службовців, які працюють в державних органах та їх апараті на момент виникнення спірних правовідносин були врегульовані Законом України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, що був чинний станом на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 3723-ХІІ).
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №3723-ХІІ, державна служба в Україні - це професійна діяльність осіб, які займають посади в державних органах та їх апараті щодо практичного виконання завдань і функцій держави та одержують заробітну плату за рахунок державних коштів. Ці особи є державними службовцями і мають відповідні службові повноваження.
Відповідно до статті 4 Закону №3723-ХІІ право на державну службу мають громадяни України незалежно від походження, соціального і майнового стану, расової, національної приналежності, статі, політичних поглядів, релігійних переконань, місця проживання, які одержали відповідну освіту і професійну підготовку та пройшли у встановленому порядку конкурсний відбір, або за іншою процедурою, передбаченою Кабінетом Міністрів України.
Згідно з частиною 2 статті 36 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року №586-XIV керівники підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, призначаються та звільняються з посад за погодженням з головою відповідної місцевої державної адміністрації, крім керівників установ, підприємств і організацій Збройних Сил та інших військових формувань України, Міністерства внутрішніх справ України, Національної поліції, а також керівників навчальних закладів, що призначаються на посаду за умовами конкурсу.
За змістом статті 15 Закону України від 16 грудня 1993 року № 3723-XII «Про державну службу» (у редакції, що була чинною на момент оголошення конкурсу) прийняття на державну службу на посади третьої - сьомої категорій, передбачених статтею 25 цього Закону, здійснюється        на конкурсній основі,        крім випадків, коли інше встановлено законами України.
Порядок проведення конкурсу для вступу на державну службу регулюється Положенням, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Процедуру призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади було визначено в постанові Кабінету Міністрів України від 25 січня 2012 року № 45 «Про затвердження Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин; далі - Порядок № 45).
Відповідно до пункту 3 Порядку № 45 у разі наявності вакантної посади керівника територіального органу міністр, керівник центрального органу виконавчої влади протягом одного місяця після утворення вакантної посади обирає кандидата на посаду з кадрового резерву або такого, що пройшов стажування, та подає Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голові відповідної місцевої держадміністрації пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника територіального органу чи приймає у тижневий строк після утворення вакантної посади рішення про оголошення конкурсу на її заміщення.
За результатами конкурсу міністр, керівник іншого центрального органу виконавчої влади подає протягом двох тижнів Голові Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голові відповідної місцевої держадміністрації пропозицію щодо погодження призначення на посаду керівника територіального органу, який є переможцем конкурсу.
Згідно пункту 5 Порядку № 45 у пропозиції щодо погодження призначення на посаду керівника територіального органу зазначаються прізвище, ім`я, по батькові, дата народження кандидата на посаду, громадянство, найменування займаної посади на час подання документів, посади, на яку пропонується призначити, рівень фахової та професійної підготовки, довідка про результати спеціальної перевірки, відомості про перебування в кадровому резерві, ділові та інші якості кандидата.
До зазначеної пропозиції додаються копії: заяви кандидата на посаду; особової картки кандидата на посаду (форма N П-2ДС) з відповідними додатками; біографічної довідки кандидата на посаду, що засвідчена підписом керівника кадрової служби, який скріплений печаткою; декларації про майно, доходи, витрати і зобов`язання фінансового характеру за минулий рік; документів про освіту, науковий ступінь, вчене звання кандидата на посаду; документа, який свідчить про те, що кандидат на посаду попереджений про обмеження, пов`язані з прийняттям і проходженням державної служби, встановлені Законом України "Про державну службу" та іншими законами. До зазначеної пропозиції додається також фотокартка кандидата на посаду розміром 4 х 6 сантиметрів. 
Положеннями пункту 6 Порядку № 45 визначено, що пропозиція щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади погоджується: керівника обласного, міського (міста обласного, республіканського Автономної Республіки Крим значення), районного у місті (місті обласного, республіканського Автономної Республіки Крим значення) територіального органу - відповідно з головою облдержадміністрації, Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим; керівника міського територіального органу в мм. Києві та Севастополі - відповідно з головою Київської та Севастопольської міської держадміністрації; керівника районного у мм. Києві та Севастополі територіального органу - відповідно з головою районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації; керівника районного, міського (крім міст обласного, республіканського Автономної Республіки Крим значення) територіального органу - з головою райдержадміністрації; керівника міжрегіонального територіального органу (повноваження якого поширюються на кілька адміністративно-територіальних одиниць) у разі його утворення - з головами всіх відповідних місцевих держадміністрацій.
Відповідно до пункту 7 Порядку № 45 за дорученням Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови відповідної місцевої держадміністрації пропозиція міністра, керівника центрального органу виконавчої влади щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника територіального органу розглядається у десятиденний строк в апараті Ради міністрів Автономної Республіки Крим, структурному підрозділі місцевої держадміністрації, який готує відповідні пропозиції.
Голова Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голова відповідної місцевої держадміністрації проводить співбесіду з кандидатом на посаду, а також під час розгляду пропозиції щодо погодження звільнення з посади керівника територіального органу має право вислухати особу, що звільняється.
Пропозиції апарату Ради міністрів Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу місцевої держадміністрації та висновок Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови відповідної місцевої держадміністрації зазначаються у картці погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду, звільнення з посади керівника територіального органу, яка складається за формою згідно з додатком 2.
Згідно з вказаною формою, картка про погодження (вмотивованої відмови) призначення на посаду, звільнення з посади керівника територіального органу міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади має містити: найменування посади керівника територіального органу міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади, прізвище, ім`я, по батькові особи); пропозицію апарату Ради міністрів Автономної Республіки Крим, структурного підрозділу місцевої держадміністрації; висновок Голови Ради міністрів Автономної Республіки Крим, голови місцевої держадміністрації.
Згідно з пунктом 8 Порядку № 45 висновок про погодження або вмотивована відмова в погодженні пропозиції щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника територіального органу не пізніше десяти днів після надходження надсилаються міністрові, керівникові центрального органу виконавчої влади і додаються до особової справи кандидата на посаду, особи, що звільняється, за місцем роботи.
Якщо протягом десяти днів висновок про погодження або вмотивована відмова в погодженні пропозиції щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника територіального органу Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою відповідної місцевої держадміністрації не подані, пропозиція вважається погодженою.
Відповідно до абзацу 3 пункту 11 Порядку у разі погодження Головою Ради міністрів Автономної Республіки Крим, головою відповідної місцевої держадміністрації пропозиції щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника територіального органу міністерства, іншого центрального органу виконавчої влади міністр, керівник центрального органу виконавчої влади видає у тижневий строк в установленому порядку наказ про призначення, а у дводенний строк наказ про звільнення.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.
Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить із такого.
З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.            
Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017).
Критерії оцінки правомірності оскаржуваних рішень на момент їх ухвалення визначалися статтею 159 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017), відповідно до якої судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Аналіз положень статті 4 Закону № 3723-ХІІ у поєднанні з вимогами частини 2 статті 36 «Про місцеві державні адміністрації» від 09 квітня 1999 року №586-XIV дає підстави для висновку, що на посади керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади призначаються особи, визнані переможцями конкурсного відбору, за умови, що їхня кандидатура погоджена місцевою державною адміністрацією.
Пропозиція щодо погодження призначення на посаду керівника територіального органу, який є переможцем конкурсу, розглядається відповідною місцевою державною адміністрацією в десятиденний строк із дня її надходження.
Процедура погодження призначення на посаду керівника територіального органу міністерств та інших центральних органів виконавчої влади включає такі етапи: надходження до апарату місцевої державної адміністрації відповідної пропозиції та її реєстрація; підготовка апаратом місцевої державної адміністрації пропозиції щодо погодження або відмови в погодженні кандидатури керівника; проведення головою відповідної місцевої держадміністрації співбесіди з переможцем конкурсу; складання картки про погодження (вмотивованої відмови) за формою, установленою додатком 2 до Порядку № 45; надання висновку про погодження або вмотивованої відмови в погодженні пропозиції щодо погодження призначення на посаду та звільнення з посади керівника територіального органу.
Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що Державне агентство лісових ресурсів України звернулося з пропозиціями до голови Чернівецької обласної державної адміністрації щодо погодження призначення ОСОБА_1 на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства, надавши необхідні документи. Однак, за результатами розгляду питань щодо погодження позивача на вказану посаду, відповідач-2 відмовив у погодженні позивача на вказану посаду.  
Скаржник у касаційній скарзі вказує на те, що позивач не має базової освіти, оскільки фактичні обставини справи свідчать протилежне, а тому відмова у погодженні позивача на вказану посаду є правомірною. 
Колегія суддів Верховного Суду відхиляє вказані доводи скаржника, оскільки відповідно до долученої у суді першої інстанції до матеріалів справи біографічної довідки слідує, що ОСОБА_1 у 2010 році закінчив Національний технічний університет «Харківський політехнічний інститут» за спеціальністю «Екологія та охорона навколишнього середовища», кваліфікація - інженер-еколог-технолог, що у свою чергу підтверджується належним чином засіченою копією диплома НОМЕР_2 з відзнакою, виданого 22 лютого 2010 року (а.с. 60).
За таких обставин Верховний Суд констатує, що недоліки у комплектності пакету доданих документів, які вимагаються згідно з пункту 5 Порядку № 45 (навіть якщо і мали місце) не є самі по собі підставою для відмови у погодженні позивача, оскільки не вказують на невідповідність позивача кваліфікаційним та іншим вимогам Закону України «Про державну службу», що унеможливлюють призначення позивача на згадувану посаду з огляду на те, що позивач пройшов відповідний конкурсний відбір і відповідну спеціальну перевірку, що підтверджується документально.
Більше того, погодження призначення кандидатури позивача, як такого, що пройшов конкурсний відбір, відповідно до Порядку № 45, мало місце з боку Мінагрополітики України, що підтверджується листом від 18 лютого 2016 року № 37-25-4-7/2114 за підписом Міністра О. М.Павленка , адресованого Державному агентству лісових ресурсів України (а.с.20).
Колегія суддів звертає увагу на те, що всупереч вимогам діючого    законодавства України, зокрема, положенням Порядку призначення на посади та звільнення з посад керівників територіальних органів міністерств та інших центральних органів виконавчої влади, жодних співбесід з позивачем як кандидатом на посаду начальника Чернівецького обласного управління лісового та мисливського господарства проведено не було. Також не було складено вмотивованої картки відмови у погодженні такої кандидатури. 
З огляду на викладене, колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про те, що обставини, за яких відповідач-2 відмовив позивачу у погодженні призначення на посаду є суто формальними. Інших обставин, які є істотними та такими, що виключають призначення позивача на вказану посаду скаржником не наведено.
Таким чином, колегія суддів Верховного Суду вважає вірними висновки судів попередніх інстанцій в частині задоволених вимог про протиправність та необгрунтованість відмови голови Чернівецької обласної державної адміністрації у погодженні на вказану посаду позивача та зобов`язання відповідача-2 погодити кандидатуру позивача на цю посаду.
Щодо доводів скаржника про втручання в його дискреційні повноваження, колегія суддів Верховного суду зазначає таке.
Дискреційними є право суб`єкта владних повноважень обирати у конкретній ситуації між альтернативами, кожна з яких є правомірною. Прикладом такого права є повноваження, які закріплені у законодавстві із застосуванням слова «може».
Натомість, у цій справі, відповідач-2 помилково вважає можливе втручання суду у дискреційні повноваження.
Верховний Суд наголошує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
Отже, суд повинен відновлювати порушене право шляхом зобов`язання суб`єкта владних повноважень, у тому числі колегіальний орган, прийняти конкретне рішення, якщо відмова визнана неправомірною, а інших підстав для відмови не вбачається.
Колегія суддів Верховного Суду погоджується з висновками судами попередніх інстанцій, що Порядок № 45 не містить підстав, за яких голова відповідної місцевої держадміністрації може відмовити в погодженні пропозиції щодо погодження призначення, а лише передбачає, що відмова має бути вмотивованою.
У свою чергу, вмотивованою відмовою в погодженні на призначення на посаду особи, яка пройшла конкурсний відбір є така відмова, яка містить обставини, що виключають можливість особи бути призначеним на державну службу та в подальшому її проходити, а не зазначення суто формальних обставин.
Колегія суддів Верховного Суду також вважає необхідним зазначити, що відповідно до положень частини 3    статті 105 та частини 2 статті 162 КАС України        (у редакції чинній до 15.12.2019), захист прав у сфері публічно-правових відносин можливий у спосіб зобов`язання відповідача прийняти певне рішення чи зобов`язання вчинити певні дії.
Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти вчинити дії конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.
За такого правового регулювання, предмета і підстави позову в даному адміністративному спорі, Верховний Суд встановив, що суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого та законного висновку про задоволення адміністративного позову.
Доводи та аргументи Чернівецької обласної державної адміністрації зводяться до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду. Водночас, за приписами частини першої статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
За таких обставин, колегія суддів Верховного Суду вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані судові рішення ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскаржених судових рішень відсутні.
Зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат.
З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 343, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Чернівецької обласної державної адміністрації залишити без задоволення.
2. Постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 19 січня 2017 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 14 березня 2017 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
 В.М. Соколов 
Судді Верховного Суду