ПОСТАНОВА 
Іменем України

26 лютого 2020 року                                                         м. Кропивницький

справа № 388/16/20
провадження № 22-ц/4809/488/20 

       Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати  у цивільних справах:  Карпенка О. Л. (головуючий, суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І., 
за участю секретаря судового засідання Сорокіної Н. В., 

учасники справи:  
позивач – ОСОБА_1 ,
відповідач – Головне управління Дергеокадастру у Кіровоградській області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Репело Олександр Вікторович, на ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області (суддя Степанов С. В.) від 14 січня 2020 року,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог
У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області про визнання укладеною додаткової угоди до договору оренди землі від 29 грудня 2008 року, укладеного між Долинською районною адміністрацією та ним, зареєстрованого у Долинському реєстраційному відділі КРФ ДП «Ценрт ДЗК при Держкомземі» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 20 листопада 2009 року за № 040937000100, предметом якого є земельна ділянка сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3521982500:02:000:9041, що розташована на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області. Позов заявлений на підставі норм частин 1 – 5 ст. 33 Закону України «Про оренду землі».
Водночас він подав заяву про забезпечення позову, а саме: 
- заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснювати будь-які дії, спрямовані на розпорядження, надання в оренду земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га, у тому числі пасовища – 34,41 га, кадастровий номер 3521982500:02:000:9041;
- заборонити Державним кадастровим реєстраторам Відділу Держгеокадастру у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснювати будь-які дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га, у тому числі пасовища - 34,41 га, кадастровий номер 3521982500:02:000:9041, у Державному земельному кадастрі та скасування кадастрового номеру 3521982500:02:000:9041, який присвоєний земельній ділянці сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га, в тому числі пасовища – 34,41 га у державному земельному кадастрі;
- заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га, у тому числі пасовища – 34,41 га, кадастровий номер 3521982500:02:000:9041, із земель державної власності сільськогосподарського призначення та реєстрації припинення права оренди зазначеної земельної ділянки у ОСОБА_1 .
В обґрунтування заяви посилався на те, що Головне управління Держгеокадастру у Кіровоградській області, як розпорядник земельної ділянки, відповідно до ст.122 ЗК України має права та можливість приймати рішення або здійснити дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки та  її відчуження третім особам. Будь-які зміни меж, площі, складу угідь, цільового призначення, кадастрового номера матиме наслідок - припиниться її існування, як об`єкта цивільних прав. Вказав, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, зробить неможливим реальний захист права оренди. 

Короткий зміст рішення суду
Ухвалою Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовлено.
Суд дійшов висновку про те, що заявником не надано доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до наслідків, зазначених у ч.2 ст.149 ЦПК України. 

Короткий зміст вимог і доводів апеляційної скарги 
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду, позивач, від імені якого діє його представник - адвокат Репело О.В., подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, просив оскаржувану ухвалу скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення заяви про забезпечення позову. 
Зокрема, він вказав, що недобросовісні дії відповідача можуть істотно ускладнити і навіть унеможливити ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду. Відповідач, як розпорядник земельної ділянки, має всі можливості здійснювати дії, спрямовані на скасування державної реєстрації земельної ділянки та подальшого відчуження частин вказаної ділянки третім особам, і вказаний факт може утруднити виконання рішення суду у разі задоволення позову.

Відзив відповідача на апеляційну скаргу
Відповідач не скористався правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, і відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надав.

Ставлення до апеляційної скарги, висловленні сторонами у судовому засіданні
Позивач особисто в судове засідання не з`явився.
Представник позивача – адвокат Репело О. В. підтримав апеляційну скаргу.
Відповідач повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду справи, але явку свого представника в судове засідання не забезпечив. 
Згідно ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. 

Мотиви ухваленого апеляційним судом рішення
     Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150  цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Одним із способів забезпечення позову, передбачених ч. 1 ст. 150 ЦПК України, являється накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч. 3 ст. 150 ЦПК України).
Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне виконання судового рішення та ефективний захист його прав або інтересів, їх поновлення, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у виконанні рішення.
Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Як убачається зі справи, на підставі договору оренди від 29 грудня 2008 року між позивачем (орендар за договором), і відповідачем (орендодавець за договором), існували відносини оренди земельної ділянки з кадастровим номером 3521982500:02:000:9041, яка знаходиться на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Строк дії договору сплинув 20 листопада 2019 року.
Позивач бажає поновлення дії договору від 29 грудня 2008 року на новий строк, про що надіслав відповідачу аферту, але відповідач висловив зауваження щодо деяких її умов. Позивач з урахуванням пропозицій відповідача надав останньому новий проєкт додаткової угоди. Але, як стверджує позивач, відповідач безпідставно ігнорує укладення додаткової угоди.
Умови і порядок поновлення договору оренди землі врегульовано нормами ст. 33 Закону України «Про оренду землі» (далі за текстом – Закон).
Згідно зі змістом ст. 11 Закону спори між сторонами договору з приводу укладення додаткової угоди вирішуються судом.
Проте, відповідно до ч. 12 Закону, у разі зміни межі або цільового призначення земельної ділянки поновлення договору оренди землі здійснюється у порядку одержання земельної ділянки на праві оренди.
Тобто, зміни в земельній ділянці до укладення додаткової угоди до договору оренди мають наслідком втрату орендарем передбаченого ч. 1 ст. 33 Закону переважного права перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк.
 Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб (ч. 4 ст. 122 ЗК України).  
Ведення та адміністрування Державного земельного кадастру забезпечуються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (ч. 1 ст. 6 Закону України «Про Державний земельний кадастр»).
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про Державний земельний кадастр» внесення відомостей до Державного земельного кадастру і надання таких відомостей здійснюється державними кадастровими реєстраторами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин.
Згідно з п. 1 Положення про Головне управління Держгеокадастру в області, затвердженого наказом міністерства аграрної політики та продовольства України від 29 вересня 2016 року № 333, Головне управління Держгеокадастру в області (далі – Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру та їй підпорядковане.
Відповідно до підпунктів 9, 13 пункту 4 Положення головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює ведення Державного земельного кадастру, інформаційну взаємодію Державного земельного кадастру з іншими інформаційними системами в установленому порядку, розпоряджається землями державної власності сільськогосподарського призначення в порядку, визначеному чинним законодавством.
У зв`язку з цим, доводи позивача про те, що відповідач має можливість безперешкодно розпорядитися земельною ділянкою шляхом її поділу чи об`єднання з іншої, що приведе до припинення існування цієї земельної ділянки як окремого об`єкта цивільних прав, або ж передати її в користування чи у власність третім є обґрунтованими, зважаючи на повноваження відповідача та наявний спір.
Крім того, можливі зміни в земельній ділянці підлягають реєстрації державними реєстраторами прав на нерухоме майно у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, згідно з Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». 
Суд першої інстанції не врахував можливі ризики, які реально загрожують ефективному захисту прав позивача, за захистом який він звернувся до суду, а саме: невжиття заходів забезпечення позову може, в цьому конкретному випадку, привести до втрати об`єкта оренди та формального характеру можливого рішення суду про визнання додаткової угоди до договору оренди землі укладеною та зробити недосяжною кінцеву мету правосуддя – захист прав та інтересів осіб, які звернулися до суду, і реальне їх поновлення.
Запропонований позивачем вид забезпечення позову (заборона іншим особам вчиняти дії щодо земельної ділянки) передбачений ст. 150 ЦПК України, є співмірним, але не тотожним пред`явленим позовним вимогам. 
Відповідач не заявляв про можливі збитки чи інші негативні наслідки для нього у випадку застосування заходів забезпечення позову.
Підстав, передбачених ч. 3 ст. 154 ЦПК України, для обов`язкового застосування зустрічного забезпечення судом не встановлено.

Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Колегія суддів судової палати  у цивільних справах Кропивницького апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга позивача є обґрунтованою, а висновки суду першої інстанції, викладені в мотивувальній частині ухвали, не відповідають обставинам справи. 
Невжиття заходів забезпечення позову, за умови ухвалення судом позитивного для позивача рішення по суті спору, може звести нанівець ефективність захисту права позивача.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374, п. 3 - 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 157, 374, 376, 382, 383, 384 України
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє представник – адвокат Репело Олександр Вікторович, задовольнити.
Ухвалу Долинського районного суду Кіровоградської області від 14 січня 2020 року скасувати.
Заяву ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , місце проживання: Кіровоградська обл., Долинський р АДРЕСА_1 н, с. АДРЕСА_2 ) про забезпечення позову задовольнити.
Заборонити Головному управлінню Держгеокадастру у Кіровоградській області (ідентифікаційний код юридичної особи в ЄДР 39767636, місцезнаходження: Кіровоградська обл., м. Кропивницький, вул. Академіка Корольова, 26) вчиняти будь-які дії щодо розпорядження, в тому числі надання в оренду, земельною ділянкою з кадастровим номером 3521982500:02:000:9041, яка знаходиться на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Заборонити Державним кадастровим реєстраторам Відділу у Долинському районі Головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області здійснювати будь-які дії, спрямовані на: скасування державної реєстрації земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 3521982500:02:000:9041, яка знаходиться на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га і призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; скасування у Державному земельному кадастрі кадастрового номеру 3521982500:02:000:9041, який присвоєний земельній ділянці сільськогосподарського призначення на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.
Заборонити державним реєстраторам речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень вчиняти будь-які дії, спрямовані на: реєстрацію права власності та інших речових прав щодо земельної ділянки з кадастровим номером 3521982500:02:000:9041 призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Гурівської сільської ради Долинського району Кіровоградської області, загальною площею 34,41 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, із земель державної власності сільськогосподарського призначення; реєстрацію припинення у ОСОБА_1 права оренди цієї земельної ділянки.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. Повний текст постанови складено 27 лютого 2020 року.

Головуючий О. Л. Карпенко

Судді А. М. Головань

С. І. Мурашко