Постанова
Іменем  України 
 
19 лютого 2020 року
 
м. Київ
 
справа № 372/1927/17
 
провадження № 61-46315св18
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:
головуючого - Червинської М. Є. (суддя-доповідач), 
суддів: Бурлакова С. Ю., Зайцева А. Ю., Коротуна В. М., Курило В. П.,
             
учасники справи:
позивач за первинним позовом (відповідач за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,
треті особи за первинним позовом: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай Вікторія Юріївна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, державне підприємство «СЕТАМ», публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,
позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_3 ,
треті особи за зустрічним позовом: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай Вікторія Юріївна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державне підприємство «СЕТАМ»,
 
розглянув  у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області у складі судді Кравченка М. В. від 26 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Київської області у складі колегії суддів: Матвієнко Ю. О., Волохова Л. А., Мельника Я. С. від 20 вересня 2018 року,
 
ВСТАНОВИВ:
1. Описова частина
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У липні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до        ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В. Ю., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М. В., Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Обухівський МВДВС ГТУЮ у Київській області), державне підприємство «СЕТАМ» (далі - ДП «СЕТАМ»), публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу. 
 
Позовна заява мотивована тим, що 27-29 вересня 2016 року ДП «СЕТАМ» були проведені електронні торги з реалізації арештованого майна, що належало боржникові ОСОБА_2 на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2008 року, а саме: нежитлового приміщення площею 34,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно протоколу проведення електронних торгів № 201556 він став їх переможцем  та 11 жовтня 2016 року провів повний розрахунок за приміщення відповідно до платіжних доручень № № 3, 4 від 27 вересня 2016 року.
 
14 жовтня 2016 року він звернувся до Обухівського ВДВС ГТУЮ у Київській області із заявою про видачу йому акту про проведені електронні торги, однак йому було відмовлено у видачі такого акту з тих підстав, що ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 про визнання недійсними електронних торгів було заборонено Обухівському МВДВС ГТУЮ у Київській області вчиняти певні дії щодо спірного нерухомого майна, а саме: складання та затвердження акту про проведені електронні торги; видача вказаних документів ОСОБА_1 
 
30 березня 2017 року рішенням Обухівського районного суду Київської області, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання електронних торгів недійсними відмовлено.
 
Позивач зазначав, що з 09 листопада 2016 року позбавлений можливості отримати акт про проведені електронні торги. Згодом йому стало відомо, що приміщення АДРЕСА_2 ОСОБА_2 не належить і його власником є ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу № 916 від 09 березня 2017 року. Зазначене приміщення ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 , якій воно належало на підставі договору купівлі-продажу № 183 від 20 лютого 2017 року, а ОСОБА_4 у свою чергу придбала зазначене приміщення у ОСОБА_5 , якій воно належало на підставі договору купівлі-продажу № 308 від 04 лютого                      2017 року.
 
Вказані договори були укладені з порушенням норм чинного законодавства, оскільки ОСОБА_2 не мала права укладати договір купівлі-продажу зазначеного приміщення, в зв`язку з тим, що вона достовірно знала про те, що її майно реалізоване на електронних торгах, переможцем яких став позивач. Крім того, вказане приміщення за наявності декількох обтяжень не могло бути предметом відчуження.
 
Посилаючись на вказані обставини, ОСОБА_1 просив визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлового приміщення загальною площею 34,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , приміщення № 6 від 04 лютого 2017 року № 308, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М. В.; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення від 20 лютого 2017 року № 183, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Бацай В. Ю.; визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаного нежитлового приміщення від 09 березня 2017 року № 916, укладений між ОСОБА_4 та                  ОСОБА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я. В.
 
У листопаді 2017 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічний позов до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Я. В., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай В. Ю., приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник М. В., Обухівський МВДВС ГТУЮ у Київській області, ДП «СЕТАМ», про визнання права власності.
 
Зустрічна позовна заява мотивована тим, що він набув право власності на нежитлове приміщення АДРЕСА_2 на підставі договору купівлі-продажу, укладеного в установленому законом порядку.
 
Посилаючись на те, що його право власності не визнається                       ОСОБА_1 , позивач просив визнати за ним право власності на нежитлове приміщення № 6 загальною площею 34,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 та належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 09 березня 2017 року, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Головкіною Я. В., реєстраційний № 916.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 26 березня                     2018 року у задоволенні позовів ОСОБА_1 та ОСОБА_3 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні первинного позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив із того, що позивач не вжив достатніх заходів для реалізації в установленому законом порядку свого права на спірне майно, не отримав акт про проведені електронні торги та не зареєстрував право власності на спірне нежитлове приміщення, не набув право власності на об`єкт нерухомого майна, тому порушень прав чи законних інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту, під час вирішення спору не виявлено, тому позов є передчасним.
 
Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив із того, що останній не довів порушення його права власності на спірне майно, яке б підлягало судовому захисту в обраний ним спосіб. 
 
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції
 
Постановою апеляційного суду м. Києва від 20 вересня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення  Обухівського районного суду Київської області від 26 березня                     2018 року залишено без змін.
 
Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що оскільки                     ОСОБА_1 не набув право власності на спірне нерухоме майно, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про те, що оспорювані ним правочини, укладені між відповідачами, предметом відчуження за якими виступав спірний об`єкт нерухомого майна, жодних його прав та законних інтересів не порушують, а тому підстави до задоволення його вимог про визнання вищевказаних правочинів недійсними відсутні.
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове судове рішення про задоволення його позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій не встановили всіх фактичних обставин справи; не врахували, що                    ОСОБА_1 фактично набув право власності на нерухоме майно, коли відбулися електронні торги (27-29 вересня 2016 року) та повної сплати коштів за лот (11 жовтня 2016 року), але акт про проведення електронних торгів, на підставі якого позивач мав право отримати свідоцтво та зареєструвати право на вказане майно, державний виконавець йому не видавав, враховуючи наявність заборони видавати позивачу такий акт. Оскаржувані договори були укладені між відповідачами після того як відбулися прилюдні торги та повної сплати переможцем коштів за лот, тому є такими, що порушують права ОСОБА_1 на подальшу реєстрацію права власності на спірне майно.
 
Оскільки судові рішення судів попередніх інстанцій не оскаржуються в частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_3 , то в цій частині не є предметом касаційного перегляду (частина перша статті 400 ЦПК України).
 
Узагальнені доводи відзивів на касаційну скаргу
 
ДП «СЕТАМ» та ОСОБА_2 подали до Верховного Суду відзиви на касаційну скаргу, у яких, посилаючись на безпідставність доводів касаційної скарги та законність і обґрунтованість ухвалених у справі судових рішень, просять  касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій без змін. 
 
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
 
Згідно зі статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                        30 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження в указаній справі і витребувано цивільну справу № 372/1927/17 з Обухівського районного суду Київської області. 
 
Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від                        20 грудня 2019 року вказану справу призначено до судового розгляду.    
                   
Фактичні обставини справи, встановлені судом
 
Суд установив, що 27 та 29 вересня 2016 року ДП «СЕТАМ» проведено електронні торги з реалізації арештованого майна, нежитлового приміщення № 6 загальною площею 34,1 кв. м, що знаходиться за адресою:                     АДРЕСА_3 , та належало боржнику                            ОСОБА_2 на підставі рішення Обухівського районного суду Київської області від 23 жовтня 2008 року.
 
Переможцем торгів став ОСОБА_1 , який 11 жовтня 2016 року здійснив повний розрахунок за спірне нежитлове приміщення у розмірі                       482 125,00 грн, сплачено гарантійний внесок в розмірі 19 823,90 грн та винагороду організатору торгів в розмірі 5 551,10 грн, що підтверджується копіями платіжних доручень № № 3, 4 від 11 жовтня 2016 року та копією квитанції № КП-392/1 від 27 вересня 2016 року.
 
14 жовтня 2016 року ОСОБА_1 подав заяву до Обухівського МВДВС ГТУЮ у Київській області, в якій просив відповідно до Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів винести та надати акт про проведення електронних торгів та зняти всі наявні арешти та заборони з спірного майна.
 
09 листопада 2016 року ухвалою Обухівського районного суду Київської області в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ВДВС Обухівського МРУЮ, ДП «Сетам» про визнання торгів недійсними заборонено Обухівському МВДВС ГТУЮ у Київській області вчиняти певні дії щодо нерухомого майна - приміщення, загальною площею 34,1 кв. м за адресою: АДРЕСА_3 , а саме: складання акту про проведені електронні торги; затвердження акту про проведені електронні торги; видачі вказаних документів ОСОБА_1   
 
30 березня 2017 року рішенням Обухівського районного суду Київської області у справі № 372/2874/16-ц, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 29 червня 2017 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ВДВС Обухівського МРУЮ, ДП «СЕТАМ» про визнання електронних торгів недійсними.
 
04 лютого 2017 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу № 308 нежитлового приміщення № 6 загальною площею 34,1 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Мельник М. В.
 
20 лютого 2017 року ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу № 183 вказане приміщення відчужила ОСОБА_4 , а остання 09 березня 2017 року продала його ОСОБА_3 
 
2.Мотивувальна частина
 
Позиція Верховного Суду
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року                 № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 березня 2018 року та постанову апеляційного суду Київської області від 20 вересня                        2018 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
Згідно із положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.
 
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права
 
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. 
 
Відповідно до частини першої статті 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
 
Частиною другою цієї ж статті передбачено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути як правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України), так і інші юридичні факти (пункт 4 частини другої статті 11 ЦК України).
 
Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується                         (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Таке розуміння визнання правочину недійсним, як способу захисту, є усталеним у судовій практиці.                               Це підтверджується висновками, що містяться в постановах Верховного Суду України (зокрема: постанова Верховного Суду України від 25 грудня 2013 у справі № 6-78цс13; постанова Верховного Суду України від 11 травня 2016 у справі № 6-806цс16).
 
Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, а недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою недійсності відповідного правочину (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).
 
Ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акту проведення прилюдних торгів - це оформлення договірних відносин      купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто правочин. Тому відчуження майна з прилюдних торгів за своєю правовою природою відноситься до угод купівлі-продажу.
 
Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Недодержання стороною (сторонами) правочину в момент його вчинення цих вимог чинності правочину є підставою для його недійсності (частина перша статті 203, частина перша статті 215 ЦК України).
 
Згідно із частинами другою та третьою статті 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Загальним правовим наслідком недійсності правочину (стаття 216 ЦК України) є реституція, яка застосовується як належний спосіб захисту цивільного права та інтересу за наявності відносин, які виникли у зв`язку із вчиненням особами правочину та внаслідок визнання його недійсним.
 
Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. 
 
Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
 
Тлумачення статті 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору.
Саме на цьому принципі базується доктрина venire contra factum proprium (заборони суперечливої поведінки), яка виходить з римської максими - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці). Наприклад, у статті I.-1:103 Принципів, визначень і модельних правил європейського приватного права вказується, що поведінкою, яка суперечить добросовісності та чесній діловій практиці, є, зокрема, поведінка, що не відповідає попереднім заявам або поведінці сторони, за умови, що інша сторона, яка діє собі на шкоду, розумно покладається на них.
 
Установлено, що ОСОБА_1 здійснив повний розрахунок за спірне нежитлове приміщення, придбане на електронних торгах, виконавши правила проведення електронних торгів в повному обсязі та належним чином, але свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів не отримав через накладення заборони Обухівським районним судом Київської області у справі № 372/2874/16-ц Обухівському МВДВС ГТУЮ у Київській області вчиняти певні дії щодо спірного нерухомого майна.
 
У справі, яка переглядається, суди не з'ясували, чи була за встановлених обставин добросовісною поведінка відповідачів; чи було їм відомо про проведені електронні торги спірного майна та їх переможця                         ОСОБА_1 ; чи не є відчуження відповідачами спірного майна порушенням права позивача на законне сподівання на можливість володіння та користування цим майном.
 
Дослідженню та оцінці підлягає сукупність обставин, за яких у                     ОСОБА_1 виникли очікування та право отримати спірне нерухоме майно у володіння та користування та добросовісність поведінки відповідачів, які укладали договори відчуження такого майна, у той час як воно було реалізоване на електронних торгах за борговими зобов`язаннями власника, в позові якого про визнання цих торгів недійсними було відмовлено. Відсутність у позивача оформленого права власності на нерухоме майно, чому була перешкодою заборона, накладена ухвалою суду, не є підставою для висновку про те, що його права не порушенні укладеними договорами купівлі-продажу, з чого виходили суду попередніх інстанцій, оскільки ставши переможцем конкурсу на сплативши за нерухоме майно обумовлену суму, позивач набув певне речове право на спірне майно, яке може бути захищене при доведеності позову.
 
З урахуванням наведеного, висновки судів попередніх інстанцій про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу з наведених у судових рішеннях підстав є передчасними.  
 
Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами попередніх інстанцій не встановлені, оскаржувані судові рішення в частині вирішення позову ОСОБА_1 не відповідають вимогам  статті 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що відповідно до статті 411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.
 
Керуючись статтями 400, 411, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Обухівського районного суду Київської області від 26 березня              2018 року та постанову апеляційного суду Київської області від 20 вересня 2018 року в частині вирішення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , треті особи: приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіна Яна Вікторівна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Бацай Вікторія Юріївна, приватний нотаріус Обухівського районного нотаріального округу Київської області Мельник Марина Володимирівна, Обухівський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державне підприємство «СЕТАМ», публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу скасувати, справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції. 
 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.
 
Постанова суду касаційної інстанції є остаточною і оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                                     М. Є. Червинська 
 
Судді:                                                                                                С. Ю. Бурлаков
 
                                                                                                           А. Ю. Зайцев
 
                                                                                                           В. М. Коротун
 
                                                                                                           В. П. Курило