Ухвала
Іменем України
 
12 лютого 2020 року
м. Київ
 
справа № 487/7738/19
провадження № 61-2588ск20
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Зайцева А. Ю. (суддя-доповідач), Коротенка Є. В., Курило В. П.,
 
розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив визнати недійсним договір відступлення прав вимоги, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» 18 жовтня 2018 року в частині кредитного договору від 30 травня 2008 року № 02-20-aisp-2008, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2
 
У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого листа             № 487/1539/16-ц, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 25 жовтня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит»                             1 137 275,49 грн заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2008 року.
 
Заява мотивована тим, що ним оспорюється договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого новим кредитором виступає Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», але вважає, що товариство не має права вимагати заборгованість за кредитним договором. Виконавчий лист перебуває на виконанні у приватного виконавця, що створює загрозу його майновим правам та порушення права власності на належне йому рухоме та нерухоме майно. Вважає, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.
 
Заводський районний суд м. Миколаєва ухвалою від 12 листопада 2019 року заяву задовольнив. Зупинив стягнення на підставі виконавчого листа № 487/1539/16-ц, виданого Заводським районним судом м. Миколаєва 25 жовтня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» 1 137 275,49 грн заборгованості за кредитним договором від 30 травня 2008 року № 02-20-aisp-2008, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Банк «Фінанси та кредит» та ОСОБА_2
 
Миколаївський апеляційний суд постановою від 28 січня 2020 року ухвалу Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 листопада 2019 року скасував та ухвалив нове рішення про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову. 
 
03 лютого 2020 року ОСОБА_1 подав засобами поштового зв'язку касаційну скаргу, в якій просив скасувати постанову Миколаївського апеляційного суду від 28 січня 2020 року і залишити в силі ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що апеляційним судом не враховані його пояснення та надані докази активних дій приватних виконавців в ході проведення виконавчих дій, щодо терміновості їх проведення. Виконавчий лист виданий стягувачу у вересні 2017 року та тільки у 2019 році він був переданий на виконання, тому тимчасове зупинення виконання виконавчого документа до вирішення справи по суті не зумовить настання будь-яких майнових або інших наслідків для стягувача. Апеляційним судом не було враховано, що стягувачем за виконавчим листом            від 25 жовтня 2017 року № 487/1539/16-ц є не Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», а Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит». Крім цього, апеляційним судом не враховано, що ухвала Заводського районного суду м. Миколаєві від 17 грудня 2018 року в справі                          № 487/1539/16-ц про заміну сторони позивачем не оскаржувалася, оскільки про її існування стало відомо тільки в ході ознайомлення з виконавчим провадженням, яке було відкрито приватним виконавцем Баришніковим А. Д., розгляд заяви про заміну сторони за відсутності боржника, а також не надсилання копії ухвали унеможливило її оскарження.
 
08 лютого 2020 року набрав чинності Закон України від 15 січня 2020 року  № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ».
 
Частиною другою розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.
 
За таких обставин розгляд касаційної скарги ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 січня 2020 року здійснюється Верховним Судом в порядку та за правилами ЦПК України в редакції Закону від 03 жовтня            2017 року № 2147-VIII, що діяла до 08 лютого 2020 року.
 
У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.
 
Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
 
Згідно з частинами першою та другою статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред'явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Відповідно до пункту 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. 
 
Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову апеляційний суд правильно виходив з того, що виданий                      25 жовтня 2017 року Заводським районним судом м. Миколаєва виконавчий лист             № 487/1539/16-ц про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 кредитної заборгованості не є предметом оскарження, а тому відсутні підстави, передбачені пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК, для вжиття заходу забезпечення позову шляхом зупинення стягнення.
 
Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п'ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.
 
Пунктом 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України визначено, що у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Аргументи касаційної скарги не спростовують висновків суду, правильне застосовування апеляційним судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
 
Відповідно до частини п'ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач. Якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.
 
Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами четвертою та п'ятою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, 
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Миколаївського апеляційного суду від 29 січня     2020 року в справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про визнання договору відступлення прав вимоги недійсним.
 
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити заявнику.
 
Ухвала оскарженню не підлягає. 

Судді:                                                                                                           А. Ю. Зайцев
            
                                                                                                                      Є. В. Коротенко
            
                                                                                                                      В. П. Курило