ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" січня 2020 р.           Справа№ 920/1310/15
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Агрикової  О.В.
суддів:            Чорногуза М.Г. 
          Іоннікової І.А. 
 
Секретар судового засідання: Мельничук О.С.,
за участю представників сторін:
від позивача за первісним позовом - Наріжна К.С.,
від відповідача за первісним позовом - Яценко С.А., 
розглянувши апеляційну скаргу
публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об"єднання"
на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017
у справі №920/1310/15
за позовом Державного підприємства "Науково - виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект"
до публічного акціонерного товариства
"Сумське машинобудівне науково - виробниче об"єднання" 
про стягнення 52578711,07грн.
та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства
"Сумське машинобудівне науково - виробниче об"єднання"
до Державного підприємства "Науково - виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект", м. Миколаїв
про визнання недійсним договору, -

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2015 року Державне підприємство "Науково - виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря" - "Машпроект" звернувся до Господарського суду Сумської області з позовом до публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об"єднання" в якому просило стягнути з відповідача за первісним позовом на свою користь 52    578    711 грн. 07 коп., з яких: 30    044    566 грн. 00 коп. основного боргу, 6    748 091 грн. 84 коп. пені, 2    103    119 грн. 62 коп. штрафу, 619    823 грн. 51 коп. 3% річних, 13    063    110 грн. 10 коп. інфляційних збитків, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №276/2012 від 04.12.2012 р., а також судові витрати по справі.
Позовні вимоги позивач за первісним позовом обґрунтував тим, що відповідач за первісним позовом неналежним чином виконував свої обов`язки за договором №276/2012 від 04.12.2012 року в частині оплати товару.
У квітні 2017 року відповідач за первісним позовом звернувся до Господарського суду Сумської області із зустрічним позовом в якому просив визнати недійсним п.2.2. укладеного між сторонами договору №276/2012 від 04.12.2012 р., судові витрати покласти на відповідача за зустрічним позовом.
В подальшому відповідач за первісним позовом подав заяву про збільшення позовних вимог №18-7/682 від 22.06.2017 року по зустрічному позову в якій просив визнати недійсним договір №276/2012 від 04.12.2012 р., судові витрати покласти на відповідача за зустрічним позовом.
В обґрунтування зустрічної позовної заяви відповідач за первісним позовом посилається не те, що п. 2.2. укладеного між сторонами договору №276/2012 від 04.12.2012 р. не відповідає ст. 533 Цивільного кодексу України. В заяві про збільшення позовних вимог по зустрічному позову відповідач за первісним позовом зазначає, що оскільки в силу вимог ст. 533 Цивільного кодексу України п. 2.2. договору щодо визначення ціни товару є недійсним, оскаржуваний договір в силу ст. 180 Господарського кодексу України є недійсним в цілому.
У червні 2017 року позивач за первісним позовом подав уточнення позовних вимог відповідно до яких просив суд у зв`язку з частковою    оплатою відповідачем по Договору в розмірі 12    225    000 грн. 00 коп. стягнути з відповідача на свою користь 40    353    711 грн. 07 коп., з яких: 17    819    566 грн. 00 коп. основного боргу, 6    748 091 грн. 84 коп. пені, 2    103    119 грн. 62 коп. штрафу, 619    823 грн. 51 коп. 3% річних, 13    063    110 грн. 10 коп. інфляційних збитків, нарахованих у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов укладеного між сторонами договору №276/2012 від 04.12.2012 р., а також судові витрати по справі.
Рішенням Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 у справі №920/1310/15 (головуючий суддя КоваленкоО.В., судді ЗаєцьС.В., Левченко П.І.) в задоволенні клопотання ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" №18-7/851 від 28.07.2017 про залучення до участі в розгляду справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - відмовлено.
Первісний позов задоволено. Присуджено до стягнення з ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" 17819566,00грн. основного боргу, 6748091,84грн. пені, 2103119,62грн. штрафу, 619823,51грн.-3% річних, 13063110,10грн. інфляційних збитків, 73 080,00грн. судового збору.
Провадження в частині стягнення з ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на користь ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" 12225000,00грн. основного боргу - припинено.
В задоволенні зустрічного позову ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" до ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект" про визнання недійсним договору - відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що матеріалами справи підтверджується виконання взятих на себе зобов`язань позивачем за первісним позовом, а саме передання відповідачу за первісним позовом 5 ГТД: ДГ90Л2.1 №19030351Л, ДГ90Л2.1 №19030349Л, ДГ90Л2.1 №19030347Л, ДГ90Л2.1 №19030346Л та ДГ90Л2.1 №19030345Л для КС «Гачсаран» згідно Актів приймання-передачі від 30.09.2014 р., проте відповідач за первісним позовом виконав свої зобов`язання частково.
Щодо зустрічної позовної заяви місцевий господарський суд зазначив, що оскаржуваний Договір підписаний належним чином уповноваженими представниками сторін, містить всі істотні умови і сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов, а тому вимоги щодо визнання договору №276/2012 від 04.12.2012 р. недійсним є необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" звернулось до Харківського апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 у справі №920/1310/15, в якій просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні первісного позову та задовольнити зустрічний позов, визнавши недійсним договір №276/2012 від 04.12.2012, укладений між ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" та ДП "Науково-виробничий комплекс газотурбобудування "Зоря"-"Машпроект".
Вимоги та доводи апеляційної скарги мотивовані тим, що рішення суду першої інстанції прийнято з неповним з`ясуванням обставин справи, з порушенням норм процесуального та матеріального права, що потягло за собою прийняття необґрунтованого та незаконного рішення. Зокрема скаржник зазначає, що місцевий господарський суд необґрунтовано відмовив у залученні до участі у справі в якості третьої особи Іранської компанії Darya Sahel Co чим порушив ст. 27 ГПК України. (в редакції чинні на момент подання скарги). Крім того скаржник зазначає, що за змістом договору №276/2012 від 04.12.2012 року не передбачено сторонами визначення еквіваленту в іноземній валюті, у зв`язку з чим ПАТ «Сумське НВО» вважає, що встановлення зміни остаточного платежу за товар без встановлення еквіваленту ціни в іноземній валюті є таким, що не відповідає вимогам ст. 524 та ст. 533 Цивільного кодексу України, а оскільки п. 2.2. оскаржуваного договору встановлює правило щодо визначення остаточної ціни товару, то його недійсність, в силу вимог ст. ст. 180, 189 Господарського кодексу України тягне за собою недійсність всього договору.
Ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 залучено до участі у справі №920/1310/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача за зустрічним позовом (ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання") - National Iranian South Oilfields Company, що зареєстрована за адресою: будівля NISOC, вул. Фадаяне Ислам, м.Ахваз, Іран (NISOC Building, Fadaeyane Islam St., Ahwaz, Iran). Розгляд апеляційної скарги ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" призначено на 26.02.2018.
Указом Президента України "Про ліквідацію апеляційних господарських судів та утворення апеляційних господарських судів в апеляційних округах" №454/2017 від 29.12.2017 ліквідовано Київський апеляційний господарський суд. Утворено Північний апеляційний господарський суд в апеляційному окрузі, що включає Київську, Сумську, Черкаську, Чернігівську області та місто Київ.
Згідно ч.6 ст.147 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" у разі ліквідації суду, що здійснює правосуддя на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (відповідних адміністративно-територіальних одиниць), та утворення нового суду, який забезпечує здійснення правосуддя на цій території, суд, що ліквідується, припиняє здійснення правосуддя з дня опублікування в газеті "Голос України" повідомлення голови новоутвореного суду про початок роботи новоутвореного суду.
03.10.2018 в газеті "Голос України" №185(6940) опубліковано повідомлення про початок роботи Північного апеляційного господарського суду з 03.10.2018.
Частиною 5 ст.31 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що у разі ліквідації або припинення роботи суду справи, що перебували у його провадженні, невідкладно передаються до суду, визначеного відповідним законом або рішенням про припинення роботи суду, а якщо такий суд не визначено-до суду, що найбільш територіально наближений до суду, який ліквідовано або роботу якого припинено.
Супровідним листом від 27.11.2018 справу №920/1310/15 передано до Північного апеляційного господарського суду.
Згідно з витягом з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.12.2018 для розгляду апеляційної скарги ПАТ "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 у справі №920/1310/15 сформовано колегію суддів у складі: головуючий суддя АгриковаО.В., судді ХрипунО.О., ЧорногузМ.Г.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 11.12.2018 у справі №920/1310/15 апеляційну скаргу ПАТ "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 у справі №920/1310/15 прийнято до провадження визначеним складом суду. Розгляд справи №920/1310/15 призначений на 07.02.2018.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 року розгляд справи відкладено на 05.09.2019 року, зобов`язано публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" здійснити переклад даної ухвали суду; переклад виклику (повідомлення) про день судового розгляду; переклад доручення про вручення документів на англійську мову, нотаріально посвідчити вірність перекладу та надати їх у строк до 28.02.2019 до Північного апеляційного господарського суду у двох примірниках, вирішено надані публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" документи надіслати згідно з вимогами договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01001, м.Київ, пров.Музейний, 2-Д) для подальшого вручення документів National Iranian South Oilfields Company, провадження у справі №920/1310/15 зупинено.
Листом Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2019 року на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 року надіслано документи для направлення згідно з вимогами договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві для подальшого вручення документів National Iranian South Oilfields Company.
08.04.2019 року від Східного апеляційного господарського суду надійшов лист Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яким повідомлено про виконання доручення Харківського апеляційного господарського суду про вручення судових документів представнику National Iranian South Oilfields Company.
02.09.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від позивача надійшли письмові пояснення.
05.09.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про зупинення провадження в справі №920/1310/15 до набрання законної сили судовим рішенням в справі №920/818/17, яка розглядається Господарським судом Миколаївської області.
05.09.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача надійшло клопотання про направлення доручення про вручення документів та зупинення провадження на час, необхідний для виконання судового доручення.
При  відкритті судового засідання 05.09.2019 року, колегія суддів протокольно ухвалила поновити провадження у справі №920/1310/15.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 року розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 у справі №920/1310/15 призначено на 05.12.2019 року (резервна дата судового засідання 19.12.2019 року о 10:30 год.). Зобов`язано публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" здійснити переклад даної ухвали суду; переклад виклику (повідомлення) про день судового розгляду; переклад доручення про вручення документів на англійську мову, нотаріально посвідчити вірність перекладу та надати їх у строк до 19.09.2019 року до Північного апеляційного господарського суду у двох примірниках. Вирішено надані публічним акціонерним товариством "Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання" документи надіслати згідно з вимогами договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві (01001, м.Київ, пров.Музейний, 2-Д) для подальшого вручення документів National Iranian South Oilfields Company. Зупинено провадження у справі №920/1310/15.
Листом Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 року відповідно до умов договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004, що набрав чинності31.08.2007, та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008, надіслав до Вищого органу Судової влади Ісламської Республіки Іран копію ухвали Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 у справі №920/1310/15.
Також листом Північного апеляційного господарського суду від 30.09.2019 року на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 року надіслано документи для направлення згідно з вимогами договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві для подальшого вручення документів National Iranian South Oilfields Company.
11.10.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Східного апеляційного господарського суду надійшли документи, які підтверджують виконання судового доручення Східного апеляційного господарського суду про повідомлення National Iranian South Oilfields Company про розгляд справи №920/1310/15.
Крім того листом Північного апеляційного господарського суду від 30.10.2019 року на виконання ухвали Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 року надіслано документи для направлення згідно з вимогами договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві для подальшого вручення документів National Iranian South Oilfields Company.
При  відкритті судового засідання 05.12.2019 року, колегія суддів протокольно ухвалила поновити провадження у справі №920/1310/15.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.12.2019 року в судовому засіданні оголошено про відкладення розгляду апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 року у справі №920/1310/15 на 19.12.2019 року.
Відповідно до витягу з протоколу автоматичної зміни складу колегії суддів від 18.12.2019, у зв`язку з відпусткою судді Хрипуна О.О., сформовано для розгляду справи №920/1310/15 колегію суддів у складі головуючого судді: Агрикової О.В., суддів: Іоннікова І.А., Чорногуз М.Г.
19.12.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від відповідача за первісним позовом надійшла заява про відвід головуючого судді Агрикової О.В. від розгляду справи №920/1310/15 та клопотання про надіслання судового доручення про повідомлення третьої особи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 19.12.2019 року апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 року у справі №920/1310/15 прийнято до провадження колегією суддів у визначеному складі, заяву Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об`єднання" про відвід головуючого судді Агрикової О.В. від розгляду справи залишено без розгляду, розгляд справи призначено на 16.01.2020 року.
В судовому засіданні 16.01.2020 року представник відповідача за первісним позовом підтримав клопотання про повідомлення третьої особи та про зупинення провадження у справі, а також просив задовольнити апеляційну скаргу. Представник позивача за первісним позовом заперечував проти клопотань про повідомлення третьої особи та зупинення провадження, а також просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.
Щодо клопотання представника відповідача за первісним позовом про надіслання судового доручення про повідомлення третьої особи колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів звертає увагу, що Північним апеляційним господарським судом вживались заходи щодо повідомлення про розгляд даної справи третю особу, а саме ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 року було зупинено провадження у справі №920/1310/15, а листом Північного апеляційного господарського суду від 07.02.2019 року було направлено до Вищого органу Судової влади Ісламської Республіки Іран доручення про вручення документів.
Також листом Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2019 року було надіслано до Головного територіального управління юстиції у місті Києві документи для направлення згідно з вимогами договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві для подальшого вручення документів National Iranian South Oilfields Company.
При цьому, 08.04.2019 року від Східного апеляційного господарського суду надійшов лист Міністерства юстиції України Головного територіального управління юстиції у Харківській області, яким повідомлено про виконання доручення Харківського апеляційного господарського суду про вручення судових документів представнику National Iranian South Oilfields Company.
Втім, ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 05.09.2019 року було повторно зупинено провадження у справі №920/1310/15 для повідомлення третьої особи про розгляд даної справи.
Листом від 05.09.2019 року Північний апеляційний господарський суд надіслав до Вищого органу Судової влади Ісламської Республіки Іран доручення про вручення документів.
Також листом від 30.09.2019 року Північним апеляційним господарським судом надіслано до Головного територіального управління юстиції у місті Києві документи для направлення згідно з вимогами договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві для подальшого вручення документів National Iranian South Oilfields Company.
При цьому, 11.10.2019 року через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів від Східного апеляційного господарського суду надійшли документи, які підтверджують виконання судового доручення Східного апеляційного господарського суду про повідомлення National Iranian South Oilfields Company про розгляд справи №920/1310/15.
Крім того, листом від 30.10.2019 року також Північним апеляційним господарським судом було надіслано до Головного територіального управління юстиції у місті Києві документи для направлення згідно з вимогами договору між Україною та Ісламською Республікою Іран про правові відносини та правову допомогу в цивільних і кримінальних справах від 11.05.2004 та Інструкції про порядок виконання міжнародних договорів з питань надання правової допомоги в цивільних справах щодо вручення документів, отримання доказів та визнання і виконання судових рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Державної судової адміністрації України №1092/5/54 від 27.06.2008 до Головного територіального управління юстиції у місті Києві для подальшого вручення документів National Iranian South Oilfields Company.
З огляду на вище викладені обставини, колегія суддів звертає увагу, відповідача за первісним позовом, що апеляційним судом неодноразово вживались дії щодо повідомлення National Iranian South Oilfields Company про розгляд апеляційної скарги публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об"єднання" на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 року у справі №920/1310/15.
При цьому, матеріали справи містять відповідь Ісламської Республіки Іран на прохання про надання судової допомоги про виконання судового доручення щодо повідомлення National Iranian South Oilfields Company про розгляд справи №920/1310/15 та підтвердження вручення судових документів National Iranian South Oilfields Company 30.03.2019 року, тобто матеріали справи місять докази обізнаності третьої особи (National Iranian South Oilfields Company) про наявність судового розгляду справи №920/1310/15.
Колегія суддів звертає увагу, що ані норми чинного процесуального законодавства України, ані приписи міжнародного договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, не містять вимоги щодо необхідності повідомлення іноземного суб`єкта господарювання про кожне наступне судове засідання зі справи шляхом направлення до компетентного органу іноземної держави судового доручення про вручення документів нерезиденту України, та, у зв`язку з цим, зупинення щоразу провадження у справі, що, у свою чергу, призводить до порушення розумного строку розгляду справи.
Зазначена правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 року у справі №910/6880/17.
У свою чергу, публічне акціонерне товариство "Сумське машинобудівне науково - виробниче об"єднання" як скаржник у справі повинно: сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; добросовісно користуватися процесуальними правами (зловживання процесуальними правами не допускається).
Зокрема, відповідач за первісним позовом повинен вживати розумних заходів для одержання інформації про розгляд апеляційної скарги за його ж апеляційною скаргою; не допускати дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів не вбачає наявність обґрунтованих підстав для зупинення провадження у справі задля повторного повідомлення третьої особи (National Iranian South Oilfields Company) в п`ятий раз про наявність судового розгляду справи №920/1310/15, а тому відхиляє клопотання представника відповідача за первісним позовом про надіслання судового доручення про повідомлення третьої особи.
Відповідно до статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, згідно з пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням частини 1 статті 6 даної Конвенції (пункти 66-69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі "Смірнова проти України"). 
Щодо клопотання представника відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №920/818/17, яка розглядається Господарським судом Миколаївської області колегія суддів зазначає наступне.
В обґрунтування зупинення провадження у справі №920/1310/15 відповідач за первісним позовом посилається на те, що предметом розгляду справи №920/1310/15 є стягнення заборгованості з ПАТ «Сумське НВО» за поставлену продукцію по договору №276/2012 від 04.12.2012 року та визнання його недійсним. В свою чергу предметом розгляду справи №920/818/17 є визнання недійсною чистини договору (п.2 додаткової угоди №2 від 09.09.2014 року), що встановлює вартість товару, що поставляється за договором №276/2012 від 04.12.2012 року, а також розірвання даного договору.
Згідно з ст. 227 Господарського процесуального кодексу України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках:
1) смерті або оголошення померлою фізичної особи, яка була стороною у справі або третьою особою з самостійними вимогами щодо предмета спору, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво;
2) необхідності призначення або заміни законного представника учасника справи;
3) перебування сторони або третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, у складі Збройних Сил України або інших утворених відповідно до закону військових формувань, що переведені на воєнний стан або залучені до проведення антитерористичної операції;
4) прийняття рішення про врегулювання спору за участю судді;
5) об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
2. З питань, зазначених у цій статті, суд постановляє ухвалу.
Відповідно до ч. 1, ст. 228 Господарського процесуального кодексу України суд може за заявою учасника справи, а також з власної ініціативи зупинити провадження у справі у випадках:
1) перебування учасника справи на альтернативній (невійськовій) службі не за місцем проживання або на строковій військовій службі;
2) призначення судом експертизи;
3) направлення судового доручення щодо збирання доказів у порядку, встановленому статтею 84 цього Кодексу;
4) звернення із судовим дорученням про надання правової допомоги або вручення виклику до суду чи інших документів до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави;
5) надходження заяви про відвід судді;
6) прийняття ухвали про тимчасове вилучення доказів державним виконавцем для дослідження судом;
7) перегляду судового рішення у подібних правовідносинах (в іншій справі) у касаційному порядку палатою, об`єднаною палатою, Великою Палатою Верховного Суду.
В своєму клопотання відповідач за первісним позовом посилається на ч. 5, ст. 227 Господарського процесуального кодексу України.
Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 5, ч. 1, ст. 227 Господарського суду України суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у випадках об`єктивної неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного провадження, адміністративного, цивільного, господарського чи кримінального судочинства, - до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі; суд не може посилатися на об`єктивну неможливість розгляду справи у випадку, коли зібрані докази дозволяють встановити та оцінити обставини (факти), які є предметом судового розгляду.
З огляду на те, що у справі №920/1310/15 достатньо матеріалів справи для встановлення всіх обставин справи та враховуючи те, що у справі №920/1310/15 є вимога про визнання недійсним договору №276/2012 від 04.12.2012 року, що говорить про дослідження даного договору на відповідність чинному законодавству у даній справи, колегія суддів дійшла висновку про відхилення клопотання представника відповідача за первісним позовом про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі №920/818/17, яка розглядається Господарським судом Миколаївської області.
Статтями 269 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм чинного законодавства, Північний апеляційний господарський суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 04.12.2012 року між Державним підприємством «Науково-виробничий комплекс газотурбобудування «Зоря»-«Машпроект» і Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання ім. М.В. Фрунзе» (в подальшому Публічне акціонерне товариство «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання») було укладено договір №276/2012 (далі за текстом «Договір»), відповідно до умов якого позивач зобовязувався виготовити та поставити відповідачу, а останній прийняти та оплатити на умовах, визначених у договорі, пять газотурбінних двигунів (ГТД) ДГ90Л2.1 з комплектами матеріальної частини (КМЧ) для комплектації турбокомпресорних агрегатів ТКА-Ц-16С/16,3-2,5М1, які поставляються на КС «Гачсаран» (далі за текстом «Продукція»). (т.1, а.с. 16-18).
Відповідно до п. 1.2. договору кількість, вартість та строк поставки продукції зазначені в Додатку №1 до Договору, який є невідємною частиною Договору.
Згідно з п. 2.1. договору загальна вартість продукції на дату укладення Договору становить 153    465    600 грн. 00 коп., у т.ч. ПДВ 25    577    600 грн. 00 коп. при курсі НБУ гривні до долара США на 23.10.2012 р. 7,993 за один долар США. 
Пунктом 2.2. договору встановлено, що при зміні курсу НБУ гривні до долару США на дату виставлення рахунку на кінцевий платіж за кожну партію Продукції більш ніж на 5% від курсу НБУ гривні до долара США, зазначеному в п. 2.1. Договору, кінцевий платіж за кожну партію Продукції, а також загальна вартість кожної партії Продукції та загальна вартість Продукції по п.2.1. коригується шляхом підписання сторонами додаткових угод до договору.
Згідно п. 3.1. Договору розрахунок за Продукцію здійснюється в гривнях наступним чином: авансовий платіж в розмірі 50% від загальної вартості продукції по    Договору, на момент укладення, згідно п. 2.1. Договору повинен бути здійснений відповідачем протягом 15 календарних днів після підписання Договору (п.3.1.1.)
Як вбачається з п. 3.1.2. договору кінцевий розрахунок за кожну партію Продукції здійснюється відповідачем до відвантаження кожної партії продукції не пізніше 15 календарних днів з дня отримання відповідачем письмового повідомлення позивача про готовність партії продукції до відвантаження та рахунку від позивача. При цьому, кінцевий розрахунок не може бути відшкодовано за рахунок авансового платежу за непоставлену продукцію.
Також сторони у п. 4.1. договору обумовили, що позивач за первісним позовом здійснює поставку продукції на умовах EXW ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» м. Миколаїв (редакція Інкотермс 2010).
Відповідно до п. 4.2. договору поставка продукції відповідачу за первісним позовом здійснюється партіями після 100% оплати кожної партії без урахування 50% авансового платежу за партію продукції, яка не поставляється та за умов прибуття автотранспорту відповідача.
В пункті 4.3. сторони також встановили, що позивач за первісним позовом не пізніше 15 календарних днів до дати поставки партії продукції письмово повідомляє відповідача за первісним позовом про готовність до відвантаження, повідомляє відповідачу за первісним позовом вагогабаритні показники партії продукції та направляє рахунок на кінцевий розрахунок за дану партію продукції.
Зі змісту п. 4.6. Договору вбачається, що строки доставки продукції зазначені в Додатку №1 до Договору. При цьому, строк поставки продукції може бути змінений позивачем за первісним позовом у випадку порушення строків оплати платежів по п. 3.1. Договору.
Пунктом 10.1. Договору передбачено, що Договір набирає чинності з дати підписання його сторонами та діє до 31.12.2018.
Також, як вбачається з матеріалів справи, остаточну редакцію Договору узгоджено сторонами 07.12.2012 р. в редакції протоколу розбіжностей, відповідач за первісним позовом відповідно до п .3.1.1. Договору повинен був здійснити оплату авансового платежу в розмірі 50% від загальної вартості продукції до 24.12.2012 р. (т.1, а.с. 22).
Також в матеріалах справи наявна додаткова угода №1 від 18.07.2013 року до Договору відповідно до якої сторони змінили строки оплати відповідачем авансового платежу, а саме: платіж №1 в сумі 1    000    000 грн. 00 коп. повинен бути оплачений не пізніше 31.12.2012; платіж №2    сумі 40    000    000 грн. 00 коп. повинен бути оплачений не пізніше 19.07.2013; платіж №3 в сумі 35    732    800 грн. 00 коп. повинен бути сплачений не пізніше 31.08.2013. (т.1, а.с. 24).
В матеріалах справи наявний лист №10/3-8649 від 03.09.2013 року, яким позивач за первісним позовом повідомив відповідача за первісним позовом про готовність до відвантаження п`яти    газотурбінних двигунів (ГТД) ДГ90Л2.1 з комплектами матеріальної частини (КМЧ) для комплектації турбокомпресорних агрегатів ТКА-Ц-16С/16,3-2,5М1, які поставляються на КС «Гачсаран», а також додав рахунок від 03.09.2013 року №53 на оплату. (т.1, а.с. 39).
Втім, як зазначає позивач за первісним позовом, а відповідач за первісним позовом не спростовує, останній обов`язку, передбаченого п. 3.1.2 Договору не виконав, остаточний розрахунок в сумі 76  732  800 грн. 00 коп. не здійснив.
В матеріалах справи також наявна додаткова угода №2 до Договору від 09.09.2014 року про внесення змін до п.3.1.2 Договору, згідно якого остаточний платіж за кожну відвантажену партію продукції здійснюється відповідачем протягом 60 календарних днів з дати відвантаження кожної партії продукції з підприємства позивача на підставі виставленого рахунку, але не пізніше 15.12.2014 року. (т.1, а.с. 23).
Зі змісту додаткової угоди №2 до Договору внесено зміни і до п. 4.3. Договору, згідно якого поставка продукції здійснюється партіями за умов отримання авансового платежу згідно п. 3.1.1. Договору та за умови прибуття автомобільного транспорту відповідача. 
Крім того, додатковою угодою №2 від 09.09.2014 до Договору встановлено, що вартість продукції на момент готовності до поставки склала 160    950    166 грн.00 коп., в т.ч. ПДВ 26    825    027 грн. 67 коп.
Відтак, позивач зазначає, що остаточний платіж згідно умов Додаткової угоди №2 від 09.09.2014 до Договору    становить 84    217    366 грн. 00 коп. і повинен бути сплачений відповідачем до 15.12.2014 р.
В матеріалах справи наявні акти приймання-передачі від 30.09.2014 року зі змісту яких вбачається, що позивач за первісним позовом передав, а відповідач за первісним позовом прийняв 5 ГТД: ДГ90Л2.1 №19030351Л, ДГ90Л2.1 №19030349Л, ДГ90Л2.1 №19030347Л, ДГ90Л2.1 №19030346Л та ДГ90Л2.1 №19030345Л для КС «Гачсаран». (т.1, а.с. 29-34).
Крім того, в матеріалах справи наявний лист №05/4-7461 від 26.09.2014 року, яким позивач за первісним позовом надіслав на адресу відповідача за первісним позовом рахунок №53    від 26.09.2014 року для здійснення остаточного розрахунку. (т.1, а.с. 41).
Також позивач за первісним позовом зазначає, а відповідач за первісним позовом не заперечує, що станом на 07.08.2015 авансовий платіж сплачений відповідачем в повному обсязі в розмірі 76  732 800 грн. 00 коп.
Враховуючи те, що відповідач за первісним позовом не здійснив остаточного розрахунку, позивач за первісним позовом направив йому претензію №17/1-2440 від 11.03.2015 року, в якій просив задовольнити вимогу постачальника шляхом перерахування коштів в сумі 102  200  657, 80 грн. (т.1, а.с. 42-44).
Втім, як вбачається з матеріалів справи, відповідач за первісним позовом здійснив часткову оплату товару в розмірі 43    656    300 грн. 00 коп., що вбачається з платіжного доручення №18185 від 26.03.2015 року на суму 11  494  500, 00 грн. (т.1, а.с. 35), платіжного доручення №18597 від 01.04.2015 року на суму 11  365  200, грн.. (т.1, а.с. 36), платіжного доручення №19479 від 16.04.2015 року на суму 10  396  600, 00 грн. (т.1, а.с. 37) та платіжного доручення №20596 від 12.05.2015 року на суму 10  400  000, 00 грн. (т.1, а.с. 38).
Відповідач за первісним позовом в свою чергу надав позивачу за первісним позовом гарантійний лист №18-7/914 від 22.05.2015 року, яким повідомив,  про здійснення остаточних розрахунків в сумі 40    561    066 грн. 00 коп. не пізніше 30.06.2015 року. (т.1, а.с. 47).
Однак, на час подання первісного позову у даній справі, позивач за первісним позовом зазначає, що відповідач за первісним позовом умови гарантійного листа №18-7/914 від 22.05.2015 року виконав частково, на суму 10    516    500 грн. 00 коп., відтак станом на день звернення з первісним позовом, несплаченою залишилась заборгованість відповідача за первісним позовом в розмірі 30  044  566 грн. 00 коп.
Колегія суддів зазначає, що під час розгляду даної справи в суді першої інстанції, відповідача за первісним позовом сплатив частину основної заборгованості в розмірі 12    225    000 грн. 00 коп., що вбачається з платіжного доручення №24873 від 17.08.2015 року (т.1, а.с. 248), у зв`язку з чим місцевий господарським судом було припинено провадження у справі в цій частині.
Згідно із ст. 11 Цивільного кодексу України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
В силу положень статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу інших актів цивільного законодавства.
Аналогічні положення містяться в ст. 193 Господарського кодексу України.
Статтею 627 Цивільного кодексу України унормовано, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
За своєю правовою природою вказаний договір є договором поставки, а відтак між сторонами виникли правовідносини, які підпадають під правове регулювання Глави 54 Цивільного кодексу України.
Вказаний договір є підставою для виникнення у його сторін господарських зобов`язань, а саме майново-господарських зобов`язань згідно ст. ст. 173, 174, 175 Господарського кодексу України, ст. ст. 11, 202, 509 Цивільного кодексу України, і згідно ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною 1 ст. 173 Господарського кодексу України визначено, що господарським визнається зобов`язання, що виникає між суб`єктом господарювання та іншим учасником (учасниками) відносин у сфері господарювання з підстав, передбачених цим Кодексом, в силу якого один суб`єкт (зобов`язана сторона, у тому числі боржник) зобов`язаний вчинити певну дію господарського чи управлінсько-господарського характеру на користь іншого суб`єкта (виконати роботу, передати майно, сплатити гроші, надати інформацію тощо), або утриматися від певних дій, а інший суб`єкт (управнена сторона, у тому числі кредитор) має право вимагати від зобов`язаної сторони виконання її обов`язку. 
Згідно із ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. До договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін.
Відтак, на переконання колегії суддів та в підтвердження висновків суду першої інстанції, вбачається наявність у відповідача за первісним позовом грошового зобов`язання перед позивачем за первісним позовом всього на суму 17  819    566 грн. 00 коп., строк виконання якого настав, та відповідачем за первісним позовом не виконані, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. 
Окрім цього, позивачем за первісним позовом було заявлено вимогу про стягнення пені в розмірі 6  784  091, 84 грн. нарахованої за період з 30.11.2014 року по 30.05.2015 року, штрафу в розмірі 2  103  119, 62 грн., 3% річних в розмірі 619  823, 51 грн. та інфляційні збитки в розмірі 13  063  110, 10 грн. нараховані за період з 30.11.2014 року по 07.08.2015 року.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
У відповідності з Законом України "Про індексацію грошових доходів населення" індекс споживчих цін (індекс інфляції) обчислюється спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі статистики і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. На даний час індекс інфляції розраховується Державною службою статистики України і щомісячно публікується, зокрема, в газеті "Урядовий кур`єр". Отже, повідомлені друкованими засобами масової інформації з посиланням на зазначений державний орган відповідні показники згідно з статтями 17, 18 Закону України "Про інформацію" є офіційними і можуть використовуватися господарським судом і учасниками судового процесу для визначення суми боргу.
Індекс інфляції - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купуються населенням для невиробничого споживання, і його найменший період визначення складає місяць.
Розмір боргу з урахуванням індексу інфляції визначається виходячи з суми боргу, що існувала на останній день місяця, в якому платіж мав бути здійснений, помноженої на індекс інфляції, визначений названою Державною службою, за період прострочення починаючи з місяця, наступного за місяцем, у якому мав бути здійснений платіж, і за будь-який місяць (місяці), у якому (яких) мала місце інфляція. При цьому в розрахунок мають включатися й періоди часу, в які індекс інфляції становив менше одиниці (тобто мала місце дефляція).
Колегія суддів здійснивши перевірку розрахунку позивача за первісним позовом, дійшла висновку, що позовні вимоги в частині стягнення 3% річних в розмірі 619  823, 51 грн. та інфляційні збитки в розмірі 13  063  110, 10 грн. нарахованих за період з 30.11.2014 року по 07.08.2015 року правомірно задоволені судом першої інстанції.
Також, відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобовязань» вбачається, що розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Згідно ч. 6. ст. 232 ГК України нарахування штрафних санкцій за прострочення виконання зобов`язання, якщо інше не встановлено законом або договором, припиняється через шість місяців від дня, коли зобов`язання мало бути виконано.
Колегією суддів також перевірено розрахунок позивача за первісним позовом та встановлено, що судом першої інстанції правомірно задоволено позовні вимоги в частині стягнення пені в розмірі 6  784  091, 84 грн. нарахованої за період з 30.11.2014 року по 30.05.2015 року.
Відповідно до п. 8.3. Договору в редакції Додаткової угоди №1 від 18.07.2013 до Договору, у випадку прострочення оплати більш ніж 7 календарних днів відповідач додатково сплачує штраф в розмірі 15% від неоплаченої згідно п. 3.1.1. Договору суми.
У випадку прострочення оплати більш ніж 30 календарних днів відповідач додатково сплачує штраф в розмірі 7% від неоплаченої згідно п. 3.1.2. Договору суми.
Оскільки судом першої інстанції вірно встановлено факт порушення відповідачем за первісним позовом на 251 день строків оплати по остаточному розрахунку, позовні вимоги позивача за первісним позовом в частині стягнення штрафу в розмірі 2  103  119, 62 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. 
Щодо зустрічної позовної заяви, колегія суддів зазначає наступне.
Як вже було зазначено вище, позивач за зустрічним позовом зазначає, що зміст п. 2.2. Договору є таким, що не відповідає вимогам ч.2 ст. 533 ЦК України, якою передбачено, що якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При цьому, як стверджує позивача за зустрічним позовом, оскільки згідно п. 2.2. Договору сторони визначили умови щодо зміни ціни на товар, а саме зміни курсу долару відносно національної валюти, однак не зазначили при цьому грошового еквівалента в іноземній валюті, на його думку сторони не визначили належним чином у договорі ціну товару.
Відповідно до вимог ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 Цивільного кодексу України. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлене законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).
Згідно ч. ч. 1, 2, 5 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити діючому законодавству, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.
Отже, колегія суддів зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі N 6-79цс14 від 02 липня 2014 року, згідно із ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.
Отже, визначення у договорі еквіваленту зобов`язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов`язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати.
Пунктом 2.2. договору встановлено, що при зміні курсу НБУ гривні до долару США на дату виставлення рахунку на кінцевий платіж за кожну партію Продукції більш ніж на 5% від курсу НБУ гривні до долара США, зазначеному в п. 2.1. Договору, кінцевий платіж за кожну партію Продукції, а також загальна вартість кожної партії Продукції та загальна вартість Продукції по п.2.1. коригується шляхом підписання сторонами додаткових угод до договору.
Зі змісту ч.1 ст. 180 ГК України вбачається, що зміст господарського договору становлять умови договору, визначені угодою його сторін, спрямованою на встановлення, зміну або припинення господарських зобов`язань, як погоджені сторонами, так і ті, що приймаються ними як обов`язкові умови договору відповідно до законодавства.
Господарський договір вважається укладеним, якщо між сторонами у передбачених законом порядку та формі досягнуто згоди щодо усіх його істотних умов. Істотними є умови, визнані такими за законом чи необхідні для договорів даного виду, а також умови, щодо яких на вимогу однієї із сторін повинна бути досягнута згода (ч.2 ст. 180 ГК України).
Відповідно до ч.3 ст. 180 ГК України при укладенні господарського договору сторони зобов`язані у будь-якому разі погодити предмет, ціну та строк дії договору.
Проаналізувавши пункт 2.2. договору, колегія суддів зазначає, що сторонами визначено порядок здійснення перерахунку вартості кожної партії продукції та загальної вартості продукції в разі коливання курсу НБУ гривні до долару США.
Також, колегія суддів звертає увагу, що валютою зобов`язання за договором №276/2012 є гривня, а п. 2.2., як встановлено вище визначено порядок здійснення перерахунку вартості продукції в разі коливання курсу валюти по відношенню до гривні.
Відтак, виходячи із загальних умов укладеного між сторонами спору договору, сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за договором у гривнях, а договір підписаний належним чином уповноваженими представниками.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного й обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення зустрічного позову з підстав необґрунтованості вимог позивача за зустрічним позовом щодо визнання договору №276/2012 від 04.12.2012 року.
Щодо доводів апеляційної скарги стосовно порушення судом першої інстанції норм процесуального права шляхом не залучення до участі у справі в якості третьої особи Іранської компанії Darya Sahel Co (яка передала за контрактом на користь National Iranian South Oilfields Company) колегія суддів зазначає, що з урахуванням положень ст. 277 Господарського процесуального кодексу України порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи, що не вірне застосування норм процесуального права щодо не залучення до участі у справі в якості третьої особи Іранської компанії Darya Sahel Co (яка передала за контрактом на користь National Iranian South Oilfields Company) не призвело до неправильного вирішення справи, ухвалою Харківського апеляційного господарського суду від 04.09.2017 року залучено до участі у справі №920/1310/15 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача за зустрічним позовом - National Iranian South Oilfields Company, а  оскаржуване рішення не прийняте про права, інтереси та (або) обов`язки компанії, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення з підстав порушення норм процесуального права.
Таким чином, перевіривши застосування судом першої інстанції норм процесуального права на підставі встановлених ним фактичних обставин справи та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про її необґрунтованість.
Інших належних доказів на підтвердження своїх доводів та заперечень викладених в поданій апеляційній скарзі, скаржником не було надано суду апеляційної інстанції.
Колегія суддів також зазначає, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довод. (рішення Суду у справі Трофимчук проти України, no. 4241/03, від 28.10.2010).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня  2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
У справі, що розглядається, колегія суддів доходить висновку, що судом першої інстанції було надано скаржнику вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків місцевого господарського суду.
Відповідно до ст. 276 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів Північного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що рішення господарського суду першої інстанції відповідає чинному законодавству та матеріалам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається. 
Згідно із ст. 129 ГПК України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на заявника. 
Керуючись ст.ст. 74, 129, 269, 275, 276, 281 - 284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд,-

ПОСТАНОВИВ:

1.   Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Сумське машинобудівне науково - виробниче об"єднання"на рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 року у справі №920/1310/15 залишити без задоволення.

2. Рішення Господарського суду Сумської області від 31.07.2017 року у справі № 920/1310/15 залишити без змін.

3. Повернути до Господарського суду Сумської області матеріали справи №920/1310/15.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.
Постанова апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного суду у порядку та в строк передбаченими ст.ст. 287-289 ГПК України.

Повний текст постанови складено 17.01.2020 року.

Головуючий суддя                                                            О.В.  Агрикова 

Судді                                                                                М.Г. Чорногуз

                                                                                І.А. Іоннікова