Номер провадження: 33/813/64/20
Номер справи місцевого суду: 510/1256/19 
Головуючий у першій інстанції Сорокін К. В.
Доповідач Драгомерецький М. М.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.2020 року                                                                 м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді судової колегії судової палати з розгляду цивільних справ Драгомерецького М.М., при секретарі: Павлючук Ю.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП, 
В С Т А Н О В И В:
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії БД №399023 від 26.06.2019р., ОСОБА_1 25 червня 2019 року о 23.00 год., керуючи автомобілем ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_1 на а/д сполученням між с. Плавні та с. Котловина Ренійського району Одеської області на 4-му кілометрі, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожнє покриття, з`їхав з дороги та скоїв перекидання автомобіля на правий бік. Такими діями ОСОБА_1 порушив вимоги п. 12.7 Правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП (а. с. 1).
Постановою Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року ОСОБА_1 визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, та стягнуто судовий збір в розмірі 384,20 гривень (а. с. 11).
Не погоджуючись з вказаною постановою суду першої інстанції, 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій зазначає, що постанова Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм права, тому просить її скасувати та прийняти нову, якою відмовити в притягненні його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. 
В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що факт вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП не оспорює, однак не згоден із накладанням на нього адміністративного стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, оскільки він є інвалідом 2-ої групи, отримує пільгову пенсії, пересувається на протезах, та автомобіль є єдиним засобом пересуватися, а позбавлення права керування для нього означає неможливість забезпечувати себе та свою родину. Також зазначено, що внаслідок вчинення адміністративного правопорушення не було завдано шкоди третім особам, пошкоджено лише один автомобіль.
Крім того, ОСОБА_1 просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року, мотивуючи тим, що участі у розгляді справи в суді першої інстанції він не приймав, належним чином не сповіщався про час та дату судового засідання, про існування оскаржуваної постанови дізнався 29 жовтня 2019 року від посадовою особи Ренійського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП України в Одеській області, коли намагався повернути своє посвідчення водія, тому не мав можливості оскаржити постанову суду протягом десяти днів протягом її винесення (а. с. 15-21).
Частиною 2 ст. 294 КУпАП, встановлено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником протягом десяти днів з дня винесення постанови. Апеляційна скарга подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Згідно ст. 268 КУпАП, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Відповідно до ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. Інші особи, які беруть участь у провадженні по справі про адміністративні правопорушення, повідомляються про день розгляду справи в той же строк.
Згідно вимог ст. 285 КУпАП, постанова оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено. Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відмітка у справі.
З матеріалів справи вбачається, що постанова Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року, була винесена за відсутності ОСОБА_1 , даних про належне сповіщення про місце і час розгляду справи апелянта матеріали справи не містять. Крім того, матеріали справи не містять даних про направлення на протязі трьох днів копії оскаржуваної постанови на адресу ОСОБА_1 ..
Копія постанови Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року була направлена на адресу ОСОБА_1 лише 15 листопада 2019 року після його особистого звернення до суду першої інстанції (а. с. 12-13).
Відповідно до ст. 129 Конституції України основною засадою судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.
Право на оскарження судових рішень у судах апеляційної інстанцій є складовою конституційного права особи на судовий захист. Перегляд судових рішень в апеляційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина.
Згідно ст. 289 КУпАП апеляційний суд має право поновити строк оскарження постанови по справі про адміністративне правопорушення в разі наявності поважних причин пропуску зазначеного строку з боку особи, яка оскаржує постанову суду першої інстанції.
Враховуючи те, що матеріали справи не містять даних, які б спростовували викладенні у клопотанні доводи, вважаю за можливе визнати причини пропуску строку поважними та поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року.
Будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, ОСОБА_1 в судове засідання до суду апеляційної інстанції не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином та своєчасно. 
25 лютого 2020 року ОСОБА_1 засобами електронного зв`язку подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому також зазначив що підтримує апеляційну скаргу в повному обсязі та просить її задовольнити.
Відповідно до ст. 294 КУпАП неявка в судове засіданні особи, яка подала скаргу, інших осіб, які беруть участь у провадженні в справі про адміністративне правопорушення, не перешкоджає розгляду справи, крім випадків, коли є поважні причини неявки або в суду відсутня інформації про належне повідомлення цих осіб.
У зв`язку з цим, апеляційний суд вважає можливим здійснити апеляційний розгляд справи за відсутності ОСОБА_1 ..
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, за наступних підстав.
У відповідності до положень ст. 1 КУпАП, завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Постановою Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії необхідно з`ясовувати всі обставини, перелічені у ст. ст. 247, 280 КУпАП. Зміст постанови судді має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283, 284 КУпАП. У постанові, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП, завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Статтею 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, повага до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
Стаття 124 КУпАП передбачає відповідальність учасника дорожнього руху за порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна.
Отже, диспозиція статті 124 КУпАП не встановлює певних правил поведінки, а посилається на інші норми законодавчих актів, у даному конкретному випадку на п. 12.7 ПДР України. Тому, розглядаючи дану категорію справ, суд має вирішити питання щодо винуватості особи у межах порушення вимог п. 12.7 ПДР України, який зазначений в протоколі працівником поліції.
Згідно вимог п. 12.7 ПДР України, під час буксирування швидкість не повинна перевищувати 50 км/год.
Винуватість особи у вчиненні адміністративного правопорушення встановлюється шляхом дослідження доказів.
Особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності лише за наявності в її діях складу адміністративного правопорушення, який має бути встановлений судом тільки після всебічної та повної оцінки всіх доказів по справі.
Згідно ч. 1 ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Апеляційним судом встановлено, що факт порушення ОСОБА_2 п. 12.7 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії БД №399023 від 26.06.2019р., схемою місця ДТП, письмовими поясненнями ОСОБА_1 
(а. с. 1-3, 6, 8).
З вищезазначених доказів вбачається, що ОСОБА_2 керуючи автомобілем ВАЗ 2103 д/н НОМЕР_1 не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожнє покриття, з`їхав з дороги та скоїв перекидання автомобіля на правий бік.
Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху, за що передбачена адміністративна відповідальність згідно ст. 124 КУпАП, оскільки ці висновки ґрунтуються на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності і не викликають будь-яких сумнівів у їх достовірності.
Крім того, факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, не оспорюється ним і в апеляційній скарзі. Однак апелянт не погоджується із накладеним на нього адміністративним стягненням у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік.
Однак, доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції необґрунтовано застосував до ОСОБА_1 найсуворіший вид покарання, передбачений санкцією ст. 124 КУпАП та не звернув уваги на пом`якшуючи обставини відносно особи правопорушника, є безпідставними з огляду на наступне.
Санкція ст. 124 КУпАП передбачає накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Відповідно до ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України. При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Обставинами, що пом`якшують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. 34 КУпАП, до яких відноситься: щире розкаяння винного; вчинення правопорушення під впливом сильного душевного хвилювання або при збігу тяжких особистих чи сімейних обставин; вчинення правопорушення вагітною жінкою або жінкою, яка має дитину віком до одного року.
Обставинами, що обтяжують відповідальність за адміністративне правопорушення, визначені ст. 35 КУпАП, до яких зокрема відноситься вчинення правопорушення в стані сп`яніння. Орган (посадова особа), який накладає адміністративне стягнення, залежно від характеру адміністративного правопорушення може не визнати дану обставину обтяжуючою.
Відповідно до ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.
Апеляційним судом встановлено, що 25 червня 2019 року в момент дорожньо-транспортної пригоди і порушення вимог п. 12.7 Правил дорожнього руху та вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується висновком щодо результатів огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижуються увагу та швидкість реакції (а. с. 7).
Пункт 2.3 б ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатись від керування цим засобом у дорозі.
Пункт 2.9 а ПДР України забороняє водієві керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, ОСОБА_1 грубо порушив Правила дорожнього руху. Уникнення особою покарання за таких обставин негативно вплине на сприйняття суспільством, зокрема іншими водіями, необхідності суворо дотримуватися Правил дорожнього руху.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Таким чином, накладаючи на ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП найсуворіший вид адміністративного стягнення передбачений санкцією статті, суд першої інстанції в повній мірі врахував вимоги ст. ст. 33 та 35 КУпАП.
На думку апеляційного суду, адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на один рік, в даному випадку є достатнім для досягнення мети, передбаченої ст. 23 КУпАП, зокрема вихованню ОСОБА_1 в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими. Зазначене адміністративне стягнення є справедливим та адекватним характеру вчинених ОСОБА_1 дій, їх небезпечності та даним про особу винного.
Отже, визнаючи виним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином встановив чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, з`ясував всі фактичні обставини, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне та обґрунтоване рішення, тому в апеляційного суду немає підстав для скасування постанови Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року.
У відповідності до ч. 8 ст. 294 КУпАП, за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржувану постанову без змін.
Керуючись ст. 294 КУпАП, Одеський апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Клопотання ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження задовольнити.
Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року.
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову Ренійського районного суду Одеської області від 20 серпня 2019 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та подальшому оскарженню не підлягає.
Суддя Одеського апеляційного суду М.М.Драгомерецький