КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
                                               
справа № 753/13515/19                                             Головуючий у 1 інстанції: Гончарук В.П.
провадження № 22-ц/824/1564/2020                                          Суддя-доповідач: Олійник В.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
15 січня 2020 року                                                                          м. Київ
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:
Судді-доповідача: Олійника В.І., 
суддів: Желепи О.В., Мараєвої Н.Є.,
при секретарі Бондаренко І.С.,  
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року у складі судді Гончарука В.П. у справі за заявою ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про захист прав споживачів та стягнення невиплаченого страхового відшкодування, -
 
в с т а н о в и в :
 
В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №753/13515/19 за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» про захист прав споживачів та стягнення невиплаченого страхового відшкодування.
Разом із позовною заявою до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, в якій він просив вжити заходів шляхом накладення арешту в межах суми позову, що складає 2 450 498 грн. 33 коп., на нерухоме майно, а саме: на нежитлові приміщення загальною площею 201,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 та нежитлові приміщення, частина групи приміщень №46 літерою «Я» в складі приміщень №10 (електрощитова), №11 (ліфтовий хол) на четвертому поверсі громадського центру з гостьовою стоянкою (ТРЦ «Мармелад»), загальною площею 59 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2 , на належать на праві власності ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування».
Заяву обґрунтовував тим, що 05 січня 2018 року між ним ( ОСОБА_1 ) та ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу, а 26 грудня 2018 року приблизно о 16:00 - 16:05 год., по вулиця Героїв Майдану в селі Яблуниця Івано-Франківської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки «AUDI R8» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) під його керуванням, як водієм, оскільки він не впорався з керуванням у зв`язку зі складними погодними умовами та допустив з`їзд в кювет, що призвело до пошкодження транспортного засобу та завдання матеріальних збитків. 
Зазначав, що Страхувальником виконано усі умови Договору і вчасно повідомлено Страховика про настання страхового випадку, надано усі визначені умовами Договору речі та документи, а зволікання відповідача у прийнятті рішення про виплату відшкодування є спробою ухилитися від взятих на себе зобов`язань. 
Так як позовні вимоги пов`язані зі стягненням невиплаченого страхового відшкодування, то вжиття заходів забезпечення позову є процесуальною гарантією захисту прав сторін, а незабезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.
Ухвалою Дніпровського районного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 з підстав порушення судом норм процесуального права ставиться питання про скасування ухвали суду першої інстанції та прийняття нової постанови, якою заяву задовольнити в повному обсязі.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відмовляючи в задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав до суду переконливих аргументів на користь реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог в разі невжиття заходів забезпечення позову, а в свою чергу накладення арешту на нерухоме майно відповідача може перешкодити здійсненню його господарській діяльності, порушити інтереси інших осіб, що суперечитиме змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, так як зазначений захід забезпечення позову пов`язаний з втручанням у внутрішню діяльність відповідача.
Такі висновки відповідають обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії.
За п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб`єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.
Згідно з п.6 зазначеної Постанови особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.
Судом встановлено, що 05 січня 2018 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу. 
26 грудня 2018 року приблизно о 16:00 - 16:05 год., по вулиці Героїв Майдану в селі Яблуниця Івано-Франківської області відбулася ДТП за участю автомобіля марки «AUDI R8» (державний номерний знак НОМЕР_1 ) під керуванням водія ОСОБА_1 , який не впорався з керуванням у зв`язку зі складними погодними умовами та допустив з`їзд в кювет, що призвело до пошкодження транспортного засобу та завдання матеріальних збитків. 
Встановлено, що Страхувальником виконано усі умови Договору, вчасно повідомлено Страховика про настання страхового випадку, надано всі визначені умовами Договору речі та документи, а зволікання відповідача у прийнятті рішення про виплату відшкодування є спробою ухилитися від взятих на себе зобов`язань. 
Суд першої інстанції вірно вважав, що позивач не надав до суду переконливих аргументів на користь реальної загрози невиконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог в разі невжиття заходів забезпечення позову, а в свою чергу накладення арешту на нерухоме майно відповідача може перешкодити здійсненню його господарській діяльності, порушити інтереси інших осіб, що суперечитиме змісту заходів забезпечення та меті їх застосування, яка полягає в захисті інтересів учасника процесу, а не в позбавленні (порушенні) прав інших осіб, так як зазначений захід забезпечення позову пов`язаний з втручанням у внутрішню діяльність відповідача.
З огляду на вищенаведене, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; суд вірно вважав, що заява про забезпечення позову не підлягала до задоволення. 
Відповідно до ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку щодо залишення без задоволення апеляційної скарги   ОСОБА_1 та залишення без змін ухвали Дніпровського районного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.367, 374, 375, 382, 383 ЦПК України, колегії суддів, -
п о с т а н о в и л а :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Дніпровського районного суду м.Києва від 16 вересня 2019 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню не підлягає.
Повний текст постанови складено 17 січня 2020 року.
 
Суддя-доповідач:  
 
Судді: