Ухвала
21 лютого 2020 року
м. Київ
Справа № 711/5248/18
Провадження № 51- 879 ск 20
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:
головуючого –        ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року,
в с т а н о в и в:
Перевіривши касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на відповідність ст. 427 КПК України, встановлено, що її подано без додержання вимог зазначеної статті.
Відповідно до вимог ст. 427 КПК України у касаційній скарзі зазначаються, зокрема, обґрунтування вимог особи, яка її подає, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень з урахуванням визначених у ст. 438 КПК України підстав для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції.
Відповідно до ч. 1 ст. 433 КПК України суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.
При цьому згідно зі ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.
Натомість, як убачається зі змісту касаційної скарги, засуджений окрім іншого вказує на неповноту та однобічність судового розгляду, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, та оспорює правильність оцінки судом доказів, на підставі яких постановлені судові рішення. Таким чином, скаржник просить дати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж її дали суди першої та апеляційної інстанцій, що згідно зі ст. 438 КПК України не є підставою для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції.
Крім того, засуджений у касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального закону, зокрема ст. 233 КПК України, і невиконання судом апеляційної інстанції вимог ст. 404 КПК України, який, на думку засудженого, безпідставно відмовив у клопотанні про повторне дослідження матеріалів кримінального провадження, не розкриває суть таких порушень з урахуванням положень ст. 412 КПК України та не конкретизує, яким чином це перешкодило чи могло перешкодити судам обох інстанцій ухвалити законні та обґрунтовані рішення з огляду на положення ст. ст. 370, 404 КПК України. 
Оскільки касаційна скарга не відповідає вимогам, передбаченим ст. 427 КПК України, слід залишити її без руху на підставі ч. 1 ст. 429 КПК України та встановити строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.
При повторному зверненні до суду скаржником має бути підтверджено, що ним не пропущено цей строк. 
Керуючисьст. 429 КПК України, Суд
 
п о с т а н о в и в:
Касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 лютого 2019 року та ухвалу Черкаського апеляційного суду від 23 грудня 2019 року залишити без руху.
Встановити скаржнику строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків касаційної скарги – п`ятнадцять днів з дня отримання ним копії даної ухвали.
У разі неусунення в установлений строк недоліків касаційної скарги, її буде повернуто особі, яка її подала.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
С у д д і:

 
 
ОСОБА_1                                     ОСОБА_2                                             ОСОБА_3