справа № 757/52427/18-ц                     
головуючий у суді І інстанції  Григоренко І.В.
провадження № 22-ц/824/2175/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
 
ПОСТАНОВА
Іменем України
 
22 січня 2020 року                                                                                      м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Мостової Г.І.
суддів Волошиної В.М., Кирилюк Г.М.,
за участі секретаря судового засідання Сердюк К.О., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду  міста Києва від 17 липня 2019 року
у справі за скаргою ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу  державної виконавчої  служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка Валерія Володимировича, про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, -
в с т а н о в и в :
У травні 2018 року ОСОБА_1 звернувся у суд зі скаргою на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка В.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
В обґрунтування своїх вимог заявник зазначав, що постановою від 17 серпня 2017 року державного виконавця відкрито виконавче провадження № 54521536 з примусового виконання виконавчого листа № 752/11822/15-ц, виданого Голосіївським районним судом міста Києва 17 травня 2017 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 620 грн. 
Постановою державного виконавця від 03 листопада 2017 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. 
Заявник вважає вказану постанову державного виконавця протиправною, оскільки вона оформлена з порушенням пунктів 7-9 частини 7 Інструкції з організації примусового виконання рішень, зокрема: не містить обґрунтованих мотивів накладення арешту, з яких державний виконавець дійшов висновків щодо звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника.
А також, у резолютивній частині постанови не зазначено строку і порядку її оскарження, а лише зазначено дані боржника та норму закону щодо оскарження постанови у загальному порядку.
Крім цього, у порушення частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» на адресу боржника від державного виконавця постанова про відкриття виконавчого провадження не була надіслана на наступний робочий день рекомендованим листом з повідомленням, тому боржник не є повідомленим належним чином про початок примусового виконання рішення.
За таких підстав, заявник просить визнати постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка В.В. про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03 листопада 2017 року у виконавчому провадженні № 54521536 протиправною та скасувати.
Ухвалою  Голосіївського районного суду м. Києва від 17 липня 2019 року скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві Бортніка В.В.  про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника залишено без задоволення. 
Не погоджуючись з  ухвалою суду першої інстанції,  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати цю ухвалу та постановити нову - про задоволення скарги. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що з оскаржуваної ухвали  вбачається формальна відмова у задоволенні скарги, судом неправильно застосовано норми матеріального права: при вирішенні питання щодо наявності в діях державного виконавця порушення вимог чинного законодавства; щодо вимог виконання судового рішення, оскільки предметом скарги заявника є не невиконання судового рішення добровільно або у примусовому порядку, а є порушення правил і порядку відкриття, оформлення та повідомлення про відкриття виконавчого провадження.
А також, апеляційна скарга мотивована тим, що порушено норми процесуального права: в мотивувальній частині не з`ясовано обставини, що мають значення для справи, не міститься посилань на недоведеність незаконних дій державного виконавця, який: не вчинив дії щодо належного оформлення та змісту постанови про звернення стягнення з доходів боржника, належного вручення постанови про відкриття виконавчого провадження, порядку відкриття виконавчого провадження, належного порядку повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, не надано оцінку всім доказам, на які посилається заявник, а саме щодо відсутності мотиву рішень з яких державний виконавець дійшов висновків відкрити виконавче провадження, щодо відсутності зазначення мотиву стягнення грошових коштів у розмірі 1 182 грн., враховуючи, що в описовій частині зазначено про стягнення грошових коштів у розмірі 620 грн.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Ухвала суду першої інстанції, що оскаржується, мотивована тим, що зазначені заявником підстави для визнання постанови від 03 листопада 2017 року державного виконавця протиправною та її скасування, не впливають на сутність правомірності проведення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні, державний виконавець діяв у межах Закону України «Про виконавче провадження» та з його боку прав заявника порушено не було.
Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста  Києва від 12 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 28 березня 2017 року, частково задоволено позов ОСОБА_2 
Постановлено зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 перешкоди у здійсненні нею права користування земельною ділянкою, площею 0,0453 га у АДРЕСА_1 , виділеної їй у користування на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 січня 2010 року у справі  № 2-3275/09 відповідно до варіанту № 1 судової будівельно-технічної експертизи Київського НДІСЕ під № 3147 від 22 серпня 2008 року, зокрема, не чинити їй перешкоди у встановленні паркану між земельними ділянками співвласників, звільнити земельну ділянку виділену ОСОБА_2 за рішенням суду від свого майна та сміття. 
Зобов`язати ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 за власний кошт відновити знищені ними межові знаки по винесенню земельної ділянки в натурі на місцевості. 
Стягнути з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620 грн.
На підставі вказаного судового рішення 17 травня 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва був виданий виконавчий лист № 752/11822/15-ц про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування понесених нею судових витрат по сплаті судового збору 620 грн.
За змістом частини 4 статті 4 та частини 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, зокрема, за умови якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Постановою від 17 серпня 2017 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві відкрито виконавче провадження № 54521536 з примусового виконання виконавчого листа № 752/11822/15-ц, виданого 17 травня 2017 року Голосіївським районним судом міста Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 620 грн (а.с.153).
Копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення (статті  28 Закону України «Про виконавче провадження»).
Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25 лютого 2019 року, зокрема, відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання постанови від 17 серпня 2017 року про відкриття виконавчого провадження № 54521536 незаконною та її скасування.
При постановлені цієї ухвали судом першої інстанції встановлено, що державний виконавець здійснив відкриття виконавчого провадження з дотриманням вимог чинного законодавства, вказана постанова була направлена боржнику 31 серпня 2017 року та отримана останнім 06 вересня 2017 року, разом з тим, порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.
Таким чином, зазначені заявником підстави для визнання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03 листопада 2017 року протиправною та її скасування, а саме: не вчинено дії щодо належного вручення постанови про відкриття виконавчого провадження, порядку відкриття виконавчого провадження, належного порядку повідомлення боржника про відкриття виконавчого провадження, не надано оцінку всім доказам, на які посилається заявник, а саме щодо відсутності мотиву рішень з яких державний виконавець дійшов висновків відкрити виконавче провадження, - не впливають на правомірність проведення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні і вже досліджувалися в іншому судовому процесі з ухваленням рішення про відмову з цих підстав  у задоволенні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про визнання постанови про відкриття виконавчого провадження № 54521536 незаконною та її скасування 
Згідно із пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, провадження з виконання судових рішень є самостійною і невід`ємною частиною судового розгляду.
Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України «Про виконавче провадження»).
Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (стаття 17 вказаного Закону).
Права та обов`язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Постановою від 03 листопада 2017 року державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва ГТУЮ у місті Києві звернуто стягнення на доходи боржника ОСОБА_1 , що отримує дохід у Публічному акціонерному товаристві «Київенерго», на підставі статей 68, 69, 70 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 149). Як уточнила представник ОСОБА_1 у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції  примірник вказаної постанови отримано заявником 25 квітня 2018 року. 
Порядок звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника визначено статтею 68 Закону України «Про виконавче провадження».
Відповідно до статті 68 Закону України «Про виконавче провадження», стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника звертаються у разі відсутності в боржника коштів на рахунках у банках чи інших фінансових установ, відсутності чи недостатності майна боржника для покриття в повному обсязі належних до стягнення сум, а також у разі виконання рішення про стягнення періодичних платежів. За іншими виконавчими документами виконавець має право звернути стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника без застосування заходів примусового звернення стягнення на майно боржника - за письмовою заявою стягувача або за виконавчими документами, сума стягнення за якими не перевищує п`ять мінімальних розмірів заробітної плати. Про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника виконавець виносить постанову, яка надсилається для виконання підприємству, установі, організації, фізичній особі, фізичній особі - підприємцю, які виплачують боржнику відповідну заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи.
Відповідно до положень пунктів 6, 7 розділу І Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.
Постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити: номер виконавчого провадження; вступну частину із зазначенням: назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення; найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову; назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа; мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову; резолютивну частину із зазначенням: прийнятого виконавцем рішення; строку і порядку оскарження постанови. До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.
Постанова старшого державного виконавця Голосіївського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління у місті Києві Бортніка В. В. від 03 листопада 2017 року містить всі обов`язкові реквізити, в тому числі: мотивувальну частину, з зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення, зазначив порядок її оскарження - у порядку та строки, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження».
Враховуючи викладене, колегія апеляційного суду вважає, що відсутність у оскаржуваній постанові зазначення який саме порядок та строки оскарження передбачені Законом «Про виконавче провадження», не є достатньою підставою для її скасування за відсутності доведення заявником, які саме його права чи інтереси були порушені внаслідок винесення вказаної постанови.
Так, дійсно оскаржувана постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника від 03 листопада 2017 року стосується прав та інтересів ОСОБА_1 . Разом з тим, подана ОСОБА_1  апеляційна скарга не містить жодного обґрунтування, які саме його права чи інтереси були порушені внаслідок винесення вказаної постанови.  
Відповідно до статті 447 ЦПКУкраїни сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення. Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України).
Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтованими, апеляційна скарга залишається без задоволення, а ухвала Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року залишається без змін.
Керуючись статтями 367, 368, 374, 375, 381, 382, 384, 389 ЦПК України, суд, -
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року залишити без задоволення.
Ухвалу Голосіївського районного суду міста Києва від 17 липня 2019 року залишити без змін.
 Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів
з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.   
 
Повний текст Постанови складений 10 лютого 2020 року.

 

Головуючий                                                                                            Г.І. Мостова
 
Судді                                                                                                    Г.М. Кирилюк
 
                                                                                                             В.М. Волошина