ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 січня 2020 року м. Херсон
справа № 766/8973/19 
провадження № 22-ц/819/86/20 
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
головуючого (суддя-доповідач)	Кузнєцової О.А.,	
суддів:	Приходько Л.А.,	
  	Радченка С.В.,	
секретар	Кутузова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , який діє від імені  ОСОБА_2 , на рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Прохоренко В.В. від 18 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 січня 2010 року стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі Ѕ частини з усіх видів заробітку і доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до досягнення сина повноліття, починаючи з 25 листопада 2009 року. Посилаючись на те, що на сьогоднішній день він доглядає за своєю матір`ю похилого віку, яка потребує постійної сторонньої допомоги, а також зазначаючи, що на даний час змінився його матеріальний стан, він працює по найму, середній місячний дохід складає 4 000 – 5 000 грн., заробітна плата є нестабільною, що унеможливлює сплачувати аліменти у розмірі Ѕ частини від усіх заробітків, про що свідчить наявність заборгованості по сплаті аліментів, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, утриманих з нього за рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 січня 2010 року, у твердій грошовій сумі 1 100 грн., але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісяця, починаючи з моменту подачі позовної заяви про зменшення розміру аліментів і до досягнення сином повноліття.
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2019 року позов ОСОБА_3 задоволено. Вирішено змінити  розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26.01.2010 року в розмірі Ѕ частини від всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, на аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1100 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили та до повноліття дитини.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 , вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з неповним з`ясуванням всіх фактичних обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та постановити нове судове рішення.
У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність рішення, просить скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін.
Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у визначених цивільним процесуальним законом межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_3 , суд першої інстанції виходив  з обґрунтованості позовних вимог щодо зміни розміру аліментів з Ѕ частини заробітку платника аліментів на тверду грошову суму у розмірі 1 100 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. 
Проте колегія суддів не погоджується з зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного. 
З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.
В період шлюбу у сторін по справі народилася дитина – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 січня 2010 року стягнуто з ОСОБА_3 аліменти на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дитини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 25 листопада 2009 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.46).
Рішенням Апеляційного суду Херсонської області від 23 березня 2010 року рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 26 січня 2010 року змінено, зазначено про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 на неповнолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі Ѕ частину його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В іншій частині рішення суду залишено без змін (а.с.47-48).
Частиною 1 та 2 статті 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.
Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За змістом наведеної статті обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому, обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Батьки зобов`язані утримувати свою дитину незалежно від того, одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб.
Відповідно до ч. 3 ст. 181, ч. 1 ст. 183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.
Відповідно до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.
Положення вказаної статті містять перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про зменшення розміру аліментів. Ними є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.
Спірні відносини в даній справі виникли з приводу переконання позивача у погіршенні його матеріального стану, відсутності постійного працевлаштування, невеликого середньомісячного заробітку та наявності у нього на утриманні матері похилого віку, яка потребує постійного догляду.
Звертаючись до суду з даним позовом ОСОБА_3 обґрунтував свої вимоги положеннями ч.1 ст.192 СК України, при цьому просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь відповідачки, шляхом зміни способу їх стягнення з Ѕ частини на тверду грошову суму в розмірі 1 100 грн. 
Разом з тим ст.192 СК України передбачає можливість зміни лише розміру аліментів, а не способу їх стягнення.
Відповідно до ч.3 ст.181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом лише одержувача аліментів.
Проаналізувавши вищезазначені положення закону, зокрема, ч.3 ст.181 СК України, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів.
Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181 СК України повністю відповідає, перш за все інтересам дитини, а також особи з якою дитина проживає.
Статтею 13 ЦПК України встановлено принцип диспозитивності цивільного судочинства, який визначає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним. Позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. 
При цьому, слід зазначити, що звертаючись до суду про зміну способу стягнення аліментів, позивач посилався на погіршенні його матеріального стану, відсутність постійного працевлаштування, невеликий середньомісячний заробіток та наявність у нього на утриманні матері похилого віку, яка потребує постійного догляду.
Проте позивачем, в порушення ст.81 ЦПК України, не надано суду належних доказів, які б підтверджували зміну в бік погіршення його матеріального становища на час звернення до суду з зазначеними позовними вимогами, або докази щодо поліпшення матеріального становища позивача.
Так, позивачем на підтвердження свого скрутного матеріального становища, надано копію трудової книжки, де зазначено, що на теперішній час він офіційно ніде не працевлаштований, а також відомості з фіскальної служби щодо офіційного його доходу (а.с.10,13). При цьому позивач стверджував, що його середньомісячний дохід складає 4 000 грн. – 5 000 грн., проте доказів на підтвердження зазначеного позивачем не надано.
Також позивачем зазначалося, що він доглядає за своєю матір`ю похилого віку. 
Натомість позивачем надано довідку Зміївської амбулаторної загальної практики сімейної медицини від 11 березня 2019 року, згідно якої за пристарілою матір`ю позивача здійснює догляд офіційний опікун – ОСОБА_6 , а також здійснює допомогу в догляді ОСОБА_7 (невістка) (а.с.18).
Відповідачем по справі також надано до суду відповідь голови Бериславської РДА, де зазначено, що за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , здійснює догляд ОСОБА_6 , починаючи з 20 липня 2018 року і по теперішній час (а.с.40). 
Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що заявлений      ОСОБА_3  позов про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх стягнення з Ѕ частини на тверду грошову суму не підлягає задоволенню, оскільки спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється тільки за позовом одержувача аліментів, а не самого платника. Позивач фактично мав намір змінити спосіб стягнення аліментів, посилаючись на погіршення свого майнового стану, проте не довів обставин, на які він посилався як на обґрунтування своїх вимог, що слугувало б підставою для задоволення його позову.
На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, з постановленням по справі нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384,390 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє від імені  ОСОБА_2 , задовольнити.
 Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 18 жовтня 2019 року скасувати та постановити нове судове рішення. 
У задоволенні позовних вимог  ОСОБА_3 до  ОСОБА_2  про зміну розміру аліментів відмовити.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Дата складання повного тексту судового рішення – 30 січня 2020 року.

Головуючий                      О.А. Кузнєцова  

Судді:                                                              Л.А.Приходько

                         С.В.Радченко