П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  686/24325/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Стефанишин С.Л.  
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   

22 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Мацького Є.М.  Смілянця Е. С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,
представника позивача: Рохова О.В.,

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2019 року  у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
у вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції у Хмельницькій області про скасування постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1464775 від 28.08.2019 року.
Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає про те, що відповідно до п. 12.10 ПДР його не може бути притягнено до відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, оскільки разом із знаком 3.29 відсутні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта
Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Позивач в судовому засіданні  підтримав вимоги апеляційної скарги та просив її задовольнити.
Відповідач не направив в судове засідання представника з належним підтвердженням повноважень, хоча повідомлявся про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Відповідно до ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1464775 28 серпня 2019 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.3 ст.122 КУпАП та накладено адміністративного стягнення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі у виді штрафу у розмірі 510 грн. за перевищення швидкості на 57 км/год. на автомобільному шляху М12 Стрий - Знам`янка (276 км) в зоні дії встановленого дорожнього знаку 3.29 ПДР "Обмеження швидкості руху", чим порушив п.12.9 ПДР.
Не погодившись з вказаною постановою, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст.122 КУпАП, підтверджується наявними в матеріалах справи доказами.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі - КУпАП).
Згідно зі ст.14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані: знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.
Відповідно до ч.3 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину, ненадання переваги в русі транспортним засобам аварійно-рятувальних служб, швидкої медичної допомоги, пожежної охорони, поліції, що рухаються з увімкненими спеціальними світловими або звуковими сигнальними пристроями, ненадання переваги маршрутним транспортним засобам, у тому числі порушення правил руху і зупинки на смузі для маршрутних транспортних засобів, а так само порушення правил зупинки, стоянки, що створюють перешкоди дорожньому руху або загрозу безпеці руху, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно з п.12.9 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. № 1306 (далі - ПДР), водієві забороняється перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлені дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил.
Згідно з п.3.29 ПДР України, таким знаком є "Обмеження максимальної швидкості", згідно з яким забороняється рух зі швидкістю, що перевищує зазначену на знакові.
Оцінюючи доводи апеляційної скарги про те, що позивач не може бути притягнений до відповідальності за перевищення встановлених обмежень швидкості руху, оскільки разом із знаком 3.29 відсутні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта, колегія суддів виходить з наступного.
Пункт 12.10 ПДР України встановлює, що додаткові обмеження дозволеної швидкості руху можуть вводитися тимчасово і постійно.
При цьому разом із знаками обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 обов`язково додатково встановлюються відповідні дорожні знаки, які попереджають про характер небезпеки та/або наближення до відповідного об`єкта.
У разі коли дорожні знаки обмеження швидкості руху 3.29 та/або 3.31 встановлені з порушенням визначених цими Правилами вимог щодо їх введення чи з порушенням вимог національних стандартів або залишені після усунення обставин, за яких їх було встановлено, водій не може бути притягнений до відповідальності згідно із законодавством за перевищення встановлених обмежень швидкості руху.
З матеріалів справи встановлено, що відповідно до фотознімків ділянки дороги на 276 км М12 Стрий - Знам`янка (а.с.16-19) в напрямку м.Вінниця послідовно встановлені дорожні знаки 1.22 "Перехрещення з другорядною дорогою", 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" з написом "70", 1.32 "Пішохідний перехід", 3.29 "Обмеження максимальної швидкості" з написом "50".
Відповідно до п. 10.3.1 ДСТУ 4100:2014 "Знаки дорожні", попереджувальні знаки застосовують для інформування учасників руху про характер небезпеки і розташування небезпечної ділянки дороги, рух якою потребує вжиття заходів відповідно до попередження на знаках, в тому числі і до здійснення руху автомобіля із відповідною швидкістю. 
При цьому ДСТУ 4100:2014 "Знаки дорожні" передбачає можливість встановлення дорожніх знаків як на одній опорі, так і послідовно.
Отже, в даному випадку, знаки 1.22 та 1.32, які відповідно попереджують про наближення до перехрестя з другорядною дорогою та пішохідного переходу встановлені послідовно із знаками обмеження максимальної швидкості 3.29, тому доводи апеляційної скарги про те, що разом із дорожнім знаком 3.29 не встановлено знаку попереджувального характеру є необґрунтованими та спростовуються наявними в матеріалах справи доказами.
Особливості провадження у справах про адміністративні правопорушення визначені в Розділі IV КУпАП.
Відповідно до ст.245 КУпАП України завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції встановив, що в якості доказу перевищення позивачем дозволеної законом швидкості відповідач надав фотознімок, здійснений сертифікованим приладом TruCam серії НОМЕР_1 (а.с.15),  згідно з яким 28.08.2019 року автомобіль Toyota RAV4, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автомобільному шляху М12 Стрий - Знам`янка (276 км)  зі швидкістю 107 км/год. Відстань від приладу до автомобіля: 108,7 м. 
Дані вказаного фотознімку підтверджуються також відеозаписом, здійсненим сертифікованим приладом TruCam серії НОМЕР_1 (а.с.21, файл 1567009745_gA000_0828_16905.avi).
Проведення повірки лазерного вимірювача швидкості TruCam передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08.02.2016 № 193.
Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/13775 (а.с.20), виданого ДП "Укрметртестстандарт" від 22.11.2018 та чинного до 22.11.2019, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCam LTI 20/20 (серійний номер ТС000682), є придатним до застосування.
Таким чином, лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 серії НОМЕР_1 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.
Отже, фотознімок та відеозапис, здійснений сертифікованим приладом TruCam ТС000682 (а.с.15, 21), отримані у встановленому законом порядку та підтверджують, що ОСОБА_1 перевищив дозволену законом швидкість на 57 км/год і, відповідно, вчинив правопорушення, передбачене ч.3 ст.122 КУпАП.
Крім того, на фотознімку, здійсненому сертифікованим приладом TruCam серії НОМЕР_1 (а.с.15) зазначено місце вчинення правопорушення - А/Д М12 275 км.
Відповідно до п.2 оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1464775 від 28.08.2019 року (а.с.7) в якості місця розгляду справи про адміністративне правопорушення зазначено: "А/Д М-12 276 км".
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, які полягають, зокрема, у порушенні правил дорожнього руху, відповідальність за які передбачена ст. 126 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Таким чином, наявні у матеріалах справи докази підтверджують місце вчинення адміністративного правопорушення.
Зокрема, в своїй апеляційній скарзі позивач вказує, що фіксування перевищення швидкості та прийняття оскаржуваної постанови здійснювалося на 276 км автодороги М-12.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що постанова про адміністративне правопорушення серії ЕАВ №1464775 від 28.08.2019 року є правомірною.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2019 року  слід залишити без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення відповідно до ч.1 ст.272 КАС України.
Відповідно до ч.3 ст.272 КАС України судові рішення суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтями 273-277, 282-286 цього Кодексу, набирають законної сили з моменту проголошення і не можуть бути оскаржені.

Постанова суду складена в повному обсязі  22 січня 2020 року.
          
Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Смілянець Е. С.