ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

Іменем України

10 січня 2020 року

м. Харків

справа № 640/11716/19

провадження № 22-ц/818/373/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П., 

учасники справи:

позивач -  ОСОБА_1 ,

відповідач - ОСОБА_2 

розглянувши у порядку ст. 369 ЦПК України в м. Харкові без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитиниза апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року, постановлене під головуванням судді Бородіної Н.М., в залі суду в місті Харкові (повний текст судового рішення складено 16 жовтня 2019 року), -
в с т а н о в и в:
У червні 2019 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку, починаючи з 11.06.2019 року до досягнення дитини повноліття. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768, 40 грн. Допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
В апеляційній скарзі  ОСОБА_1 просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 6000 грн. щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення сином повноліття.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні її клопотання про витребування інформації щодо виїзду відповідача з робочою візою за кордон на заробітки. У зв`язку з тим, що дитина стрімко зростає, має проблеми зі здоров`ям, потребує постійного лікування - має гіперрозвиток, позивач самостійно несе витрати у забезпеченні дитини та витрати на її утримання для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини, придбання ліків, спеціалізованого одягу, відвідування гуртків, оздоровлення. При цьому прожитковий мінімум, який встановлюється на підставі «споживчої корзини» не відповідає дійсним потребам громадян та дітей в тому числі. Тому розмір прожиткового мінімуму для дитини 12 років, є необґрунтованим та не відповідає якнайкращим інтересам та рівню життя дитини. 
Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 надала відзив на апеляційну скаргу, просила у задоволенні апеляційної скарги ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року відмовити та залишити рішення суду першої інстанції без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що доказів офіційного працевлаштування відповідача та його спроможності сплачувати аліменти саме в розмірі 6000 грн., позивачем суду не надано. Проте витрати на дитину, які зумовлені лікуванням, спеціалізованим одягом та взуттям, відвідуванням гуртка є додатковими витратами на дитину в розумінні ст. 185 СК України, які позивачем не заявлялись. Тому розмір аліментів визнаний відповідачем, в сумі 1100 грн. щомісячно буде достатнім для належного утримання дитини з урахуванням обставин справи та наданих сторонами доказів.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи та вимогам закону
Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.16), який проживає разом з позивачем.
Як на підставу позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини ОСОБА_1 вказує, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, при цьому дитина хворіє, що також потребує матеріальних затрат. З урахуванням розрахунку аліментів щомісяця на утримання дитини, а саме: відвідування дитиною гуртку по гандболу - 200 грн. щомісяця, з відповідним діагнозом дитина має потреби у постійних курсах масажу - 100 грн. сеанс, відвідування басейну - 600 грн. щомісяця, лікування плоскостопі та в реабілітаційному центрі - 1500 грн., також дитина потребує спеціалізованого взуття - до 2000 грн. один раз на три місяці, спеціального режиму харчування - 3000 грн. на місяць, одягу - 2000 грн. на місяць, а також літній табір - 8400грн., позивач просила стягнути з відповідача аліменти в сумі 6000 грн.
Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Частиною 3 статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Згідно ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів (ч. 2 цієї статті).
Відповідно до статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.
Положеннями статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 1 липня - 2118 грн. 
Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Матеріали справи свідчать про те, що ОСОБА_2 не працює, згідно запису у трудовій книжці - 31.08.2012 року відповідача було звільнено у зв`язку із закінченням терміну роботи (п.2 ст. 36 КЗпП України), (а.с.49), доказів працевлаштування відповідача на час розгляду справи матеріали справи не містять.
Згідно ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що з урахуванням положень ст. 182 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню аліменти у розмірі 1100 грн. щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Належних і допустимих доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання сина в розмірі 6000 грн., позивачем суду не надано.
Суми, на які посилається позивач, як витрати на дитину у зв`язку із її хворобою, є додатковими витратами, про стягнення яких позовні вимоги не заявлялися. Проте позивач не позбавлена можливості звернутись до суду з таким позовом.
Висновок суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог відповідає фактичним обставинам справи та вимогам закону.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Київського районного суду м. Харкова від 11 жовтня 2019 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і, в силу п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України, оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                         О.В. Маміна

Судді:                                                                                           С.С. Кругова

                                                                       Н.П. Пилипчук