ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2020 року 
м. Київ

Справа №  911/2658/18 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду: 
Волковицької Н. О. - головуючого, Могила С. К., Случа О. В,
розглянув у письмовому провадженні касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліпласт"
на рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2019 (суддя Лопатін  А. В.) та постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 (Скрипка І. М. - доповідач, судді Кропивна Л. В., Яковлєв М. Л.) у справі 
за позовом Ірпінської міської ради
до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліпласт"
про стягнення 99 381,95 грн.
ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст і підстави позовних вимог 
1. У листопаді 2018 Ірпінська міська рада (далі - міськрада) звернулася до Господарського суду Київської області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліпласт" (далі - ТОВ "Поліпласт") про стягнення 99 381,95 грн заборгованості за договором оренди землі від 08.07.2009 № 040992600032 (далі - договір). Позов обґрунтовано неналежним виконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою.
Короткий зміст рішень судів першої та апеляційної інстанцій
2. Рішенням Господарського суду Київської області від 13.03.2019 у справі №   911/2658/18, залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019, позов задоволено частково. Стягнуто з ТОВ "Поліпласт" на користь міськради 85 346,96 грн основного боргу та 1 005,80 грн пені.
3. Рішення суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний господарський суд, аргументовано тим, що заборгованість відповідача з орендної плати складає 85 346,96 грн, а доказів сплати зазначеної заборгованості з орендної плати ТОВ "Поліпласт" не надало та не спростувало наданий позивачем розрахунок заборгованості з орендної плати.
4. Не погоджуючись із рішенням Господарського суду Київської області від 13.03.2019 і постановою Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі № 911/2658/18, ТОВ "Поліпласт" звернулося до Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій просить зазначені рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Узагальнені доводи особи, яка подала касаційну скаргу
5. Скаржник вважає, що суд першої інстанції розглянув справу № 911/2658/18 без його участі, оскільки поштова кореспонденція яка надходила від міськради та від суду, не вкладалась працівниками ПАТ "Укрпошта" до абонементської скриньки і поверталися відправнику. Однак, зазначеного апеляційний господарський суд не взяв до уваги, як і не взяв до уваги докази, які подані відповідачем до суду апеляційної інстанції внаслідок наявності поважних причин неподання їх до господарського суду Київської області. 
6. Крім того, скаржник звертає увагу на те, що апеляційний господарський суд зазначивши, що строк позовної давності має рахуватися з 01.04.2015, жодним чином не обґрунтував стягнення грошових коштів за донараховану оренду плату за 2011-2015 роки, з урахуванням того, що позивач звернувся із позовною заявою 30.11.2018. 
Доводи інших учасників справи
7. У відзиві на касаційну скаргу міськрада вказує на правильність висновків судів попередніх інстанцій, просить залишити їх без змін, а касаційну скаргу ТОВ "Поліпласт" без задоволення. 

Фактичні обставини справи, встановлені судами
8. 08.07.2009 між міськрадою (орендодавець) та ТОВ "Поліпласт" (орендар) укладено договір оренди землі.
9. Відповідно до пункту 1 договору орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку на підставі рішення шістдесят шостої сесії п`ятого скликання Ірпінської міської ради від 20 березня 2009 №2639-66-V для будівництва салону-магазину по продажу легкових автомобілів, яка знаходиться в м. Ірпінь, вул. Гостомельське шосе.
10. Пунктом 2 договору визначено, що в оренду передається земельна ділянка площею 0,0600 га.
11. Згідно із пунктом 5 договору нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 8638,65 грн.
12. Відповідно до пункт 8 договору, договір укладено на 5 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.
13. Пунктом 9 договору встановлено, що річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється в розмірі 8 % від грошової оцінки землі; грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою відділу земельних ресурсів у м. Ірпінь від 13.04.2009 № 530  складає 8638,65 грн.
14. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у сумі: 691,09 грн (при цьому вказана сума може змінюватись при умові проведення індексації) на рахунок орендодавця.
15. Згідно з пунктом 10 договору сума орендної плати за землю уточнюється щороку станом на 1 січня на коефіцієнт індексації грошової оцінки земельної ділянки без внесення змін та доповнень до цього договору. Розрахунок суми орендної плати з урахуванням коефіцієнту індексації проводиться фінансовим управлінням міськради на підставі представленої довідки грошової оцінки земельної ділянки. Обчислення розміру орендної плати за земельні ділянки державної або комунальної власності здійснюється з урахуванням їх цільового призначення та коефіцієнтів індексації, визначених законодавством, за формою, що заповнюється під час укладання або зміни умов договору оренди чи продовження його дії.
16. Відповідно до пункту 11 договору орендна плата вноситься у такі строки: протягом 30 календарних днів наступного за останнім календарним днем звітного (податкового) місяця по 57,59 грн в місяць.
17. Пунктом 12 договору встановлено, що розмір орендної плати переглядається один раз на два роки та, крім іншого, у разі зміни розмірів земельного податку, підвищення цін, тарифів, зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством.
18. Згідно з пунктом 13 договору у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 120 відсотків облікової ставки НБУ несплаченої суми за кожен день прострочення та штрафні санкції згідно чинного законодавства.
19. 01.04.2015 сторонами було укладено угоду № 219/040992600032 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 08.07.2009, відповідно до якої погодили внести наступні зміни: 
20. Пункт 5 договору викласти в наступній редакції з 01.01.2011: "Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 158237,94 грн.".
21. Пункт 9 договору викласти в такій редакції з 01.01.2011: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки землі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою управління Держземагенства в м. Ірпені № 312 від 09.08.2013 складає 158237,97 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі: 15823,79 грн. в рік, в тому числі місячна - 1318,65 грн. При цьому вказана сума може змінюватись при умові проведення індексації".
22. Пункт 9 договору викласти в наступній редакції з 01.07.2011: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 6% від нормативної грошової оцінки землі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою управління Держземагенства в м. Ірпені № 312 від 09.08.2013 складає 158237,97 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі: 9494,28 грн. в рік, в тому числі місячна - 791,79 грн. При цьому вказана сума може змінюватись при умові проведення індексації".
23. Пункт 12 договору викласти в наступній редакції: "Розмір орендної плати переглядається один раз на рік та, крім іншого, у разі зміни коефіцієнтів індексації, визначених законодавством; зміни розмірів ставок орендної плати відповідно до Податкового кодексу України; прийняття рішення Ірпінської міської ради щодо зміни розмірів річної орендної плати за землю; зміни нормативної грошової оцінки земель по м. Ірпінь та ін.
24. 16.07.2015 сторонами було укладено угоду № 235/040992600032 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 08.07.2009, відповідно до якої продовжили термін дії договору з 08.07.2014 по 08.07.2019.
25. Позивач, посилаючись на неналежне виконання відповідачем своїх договірних зобов`язань щодо сплати орендної плати за користування земельною ділянкою, звернувся до суду з даним позовом про стягнення з відповідача 99 381,95 грн заборгованості за договором оренди землі від 08.07.2009.

Позиція Верховного Суду 
26. Здійснивши розгляд касаційної скарги у письмовому провадженні, дослідивши наведені у ній доводи, перевіривши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно частково задовольнити з огляду на таке.
27. За змістом статті 300 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК України) у редакції Закону України від 18.12.2019 № 390-IX, переглядаючи у касаційному порядку судові рішення, суд касаційної інстанції в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
28. Предметом позовних вимог є стягнення заборгованості за договором оренди землі від 08.07.2009 № 040992600032
29. Основними доводами касаційної скарги є порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, які полягають у тому, що суди не дослідили надані до матеріалів справи докази та неповно з`ясували обставини справи при прийнятті оскаржуваного рішення, а також не надали оцінку аргументам щодо застосування позовної давності. 
30. У статтях 73, 74 ГПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані, зокрема, встановлюються такими засобами, як письмові, речові та електронні докази. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
31. За змістом статті 80 ГПК України якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу. У випадку визнання поважними причин неподання учасником справи доказів у встановлений законом строк суд може встановити додатковий строк для подання вказаних доказів. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї.
32. Відповідно до частини 1 статті 86 ГПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
33. Згідно із частинами 1, 2, 3 статті 269 Господарського процесуального кодексу України Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
34. Постанова суду апеляційної інстанції складається, зокрема з мотивувальної частини із зазначенням мотивів прийняття або відхилення кожного аргументу, викладеного учасниками справи в апеляційній скарзі та відзиві на апеляційну скаргу (підпункт в) пункту 3 частини 1 статті 282 ГПК України).
35. Відхиляючи будь-які доводи сторін чи спростовуючи подані стороною докази, господарські суди повинні у мотивувальній частині рішення навести правове обґрунтування і ті доведені фактичні обставини, з огляду на які ці доводи або докази не взято до уваги судом. Встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати.
36. Як убачається із матеріалів справи, звертаючись із апеляційною скаргою на рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2019 у справі №   911/2658/18, скаржник виклав клопотання про необхідність долучити до матеріалів справи докази, що підтверджують відсутність заборгованості з орендної плати та докази, що підтверджують незмінність цільового призначення орендованої земельної ділянки за спірним договором та правомірність обрахування нормативної грошової оцінки із застосуванням коефіцієнта 0,5. Відповідач навів обґрунтування неподання таких доказів до суду першої інстанції,  зазначивши, що йому фактично не було відомо про розгляд справи № 911/2658/18, оскільки до нього не надходили процесуальні документи внаслідок незалежних від нього обставин, а саме помилок в роботі працівників ПАТ "Укрпошта". 
37. Однак, у постанові Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі № 911/2658/18 оцінка аргументів ТОВ "Поліпласт" щодо неотримання поштової кореспонденції від позивача та суду, у контексті наявності підстав для скасування рішення Господарського суду Київської області від 13.03.2019 наведена, а у контексті відхилення чи прийняття поданих відповідачем додаткових доказів судом апеляційної інстанції не надана. 
38. Крім того, під час подання апеляційної скарги відповідачем заявлено про застосування позовної давності.
39. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
40. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).
41. Перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України).
42. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина 5 статті 261 ЦК України).
43. За змістом частини 1 статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи, яка звертається з позовом. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, господарський суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушено право позивача (скаржника), за захистом якого той звернувся. У разі коли таке право не порушене, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право особи дійсно порушено, але позовна давність сплинула і про це зроблено заяву іншої стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку із спливом позовної давності - за відсутністю поважних причин її пропуску.
44. Здійснюючи розгляд заяви про застосування позовної давності, апеляційний господарський суд зазначив, що 01.04.2015 сторонами було укладено угоду №   219/040992600032 про внесення змін до договору оренди земельної ділянки від 08.07.2009, відповідно до якої пункт 5 договору викладено в наступній редакції з 01.01.2011:"Нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 15 8237,94 грн"; пункт 9 договору викладено в такій редакції з 01.01.2011: «Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 10% від нормативної грошової оцінки землі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою управління Держземагенства в м. Ірпені від 09.08.2013 № 312 складає 158 237,97 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі в сумі: 15 823,79 грн. в рік, в тому числі місячна 1 318,65 грн. При цьому вказана сума може змінюватись при умові проведення індексації»; пункт 9 договору викладено в наступній редакції з 01.07.2011: "Річна орендна плата за земельну ділянку встановлюється у розмірі 6 % від нормативної грошової оцінки землі. Нормативна грошова оцінка земельної ділянки згідно з довідкою управління Держземагенства в м. Ірпені від 09.08.2013 № 312 складає 158 237,97 грн. Орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у сумі: 9 494,28 грн в рік, в тому числі місячна 791,79 грн. При цьому вказана сума може змінюватись при умові проведення індексації". Отже, сторонами погоджено зміни до договору, які вносяться та діють з 01.01.2011 та з 01.07.2011 Угодою від 01.04.2015, тобто строк позовної давності рахується з моменту укладання зазначеної вище Угоди - з 01.04.2015.
45. Однак, звертаючись із апеляційною скаргою, скаржник вказав на те, що позовні вимоги про стягнення заборгованості по орендній платі за період з 01.01.2011 по 01.04.2015 заявлено з пропуском позовної давності, що розпочала свій перебіг з 01.05.2015 (з урахуванням сплати орендної плати відповідно до пункту 11 договору) та сплинула 01.05.2018. 
46. Таким чином, приймаючи оскаржувану постанову, суд апеляційної інстанції фактично дослідив  клопотання відповідача про застосування позовної давності, але не зробив жодного висновку щодо наявності чи відсутності підстав для його задоволення та не зазначив про врахування або відхилення викладених у ньому аргументів.
47. Відсутність у Верховного Суду процесуальної можливості з`ясувати дійсні обставини справи перешкоджає прийняттю законного рішення у справі, тому постановлене рішення суду апеляційної інстанцій підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги та норми права, якими керувався суд
48. Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
49. Згідно з пунктом 1 частини 3 статті 310 ГПК України у редакції Закону України від 18.12.2019 №   390-IX підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є також порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
50. За наведених обставин доводи, викладені у касаційній скарзі, частково підтвердилися, тому постанову у справі необхідно скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. 
51. Під час нового розгляду справи суду апеляційної інстанції слід дослідити наявні у справі докази, всебічно, повно та об`єктивно встановити обставини справи та вирішити спір відповідно до вимог чинного законодавства.
Розподіл судових витрат
52. Оскільки касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, а справа - передачі на новий розгляд, з урахуванням положень статті 129 ГПК України розподіл судових витрат у справі має здійснити господарський суд, який прийматиме рішення по суті спору, керуючись загальними правилами розподілу судових витрат.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 300, 301, 308, 310, 314, 315, 317 ГПК України, Верховний Суд

ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Поліпласт" задовольнити частково. 
Постанову Північного апеляційного господарського суду від 20.11.2019 у справі №   911/2658/18 скасувати, справу передати на новий розгляд до Північного апеляційного господарського суду. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Головуючий                                                                                Н. О. Волковицька

Судді                                                                                          С. К. Могил

                                                                                          О. В. Случ