ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2020 р. 	Справа № 520/10276/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Кононенко З.О.,
Суддів: Сіренко О.І. ,  Калиновського В.А. ,
розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року, головуючий суддя І інстанції: Бідонько А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 01.11.19 року по справі № 520/10276/19 за позовом      ОСОБА_1  до    Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області              про зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, в якому просила суд:
- зобов`язати Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, поновити з 01.07.2018 року нарахування та проведення платежів за страховими виплатами ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 
- допустити негайне виконання рішення суду в частині виплати страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць, відповідно до п.1 ч. 1ст.371 КАС України.
В обґрунтування позовних вимог вказує на протиправність дій відповідача щодо припинення нарахування та виплатити страхових виплат, починаючи з 01.07.2018 року, оскільки чинним законодавством не передбачено підстави, на яку посилається відповідач при прийнятті протоколу від 13.06.2017 року № 52, яким припинені щомісячні страхові виплати ОСОБА_1 з 01.07.2018 року.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.
Визнано протиправними дії Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати ОСОБА_1 страхових виплат з 01.07.2018року.
Скасовано постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Балаклійського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 14.06.2017 року №2001/12826/1278/34 "Про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 " з 01.07.2018 року.
Зобов`язано Управління Виконавчої Дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_2 " страхові виплати, починаючи з 01.07.2018 року.
Рішення суду в частині виплати ОСОБА_2 " страхових виплат у межах суми стягнення за один місяць звернуто до негайного виконання.
Відповідач, не погодившись з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору судом першої інстанції.
Так, відповідачем в апеляційній скарзі зазначено, що відповідно до вимог Постанови № 365 рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам приймають комісії з питань призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, утворених районними, районними у мм. Києві і Севастополі держадміністраціями, виконавчими органами міських, районних у містах (у разі утворення) рад.
Комісія, крім підстав відмови у призначенні (відновленні) соціальної виплати, передбачених законодавством, може відмовити заявникові у призначенні (відновленні) такої виплати в разі його відсутності за фактичним місцем проживання/перебування, зазначеним у заяві про призначення (відновлення) соціальної виплати (п.13). У разі прийняття рішення про призначення (відновлення) або відмову у призначенні (відновленні) соціальної виплати комісія не пізніше наступного робочого дня надсилає копію такого рішення органові, що здійснює соціальні виплати, та структурному підрозділу з питань соціального захисту населення (п. 14).
Відповідач зазначає, що згідно з пунктами 9-13 Пррядку №365 у Балаклійському районі правом приймати рішення про припинення соціальних виплат у зв`язку з відсутністю внутрішньо переміщеної особи за фактичним місцем проживання наділена комісія, яка створена при Управлінні соціального захисту населення Балаклійської районної державної адміністрації.
Комісія по здійсненню перевірки правомірності взяття на облік внутрішньо переміщених осіб у Балаклійському районі та призначення їм відповідної соціальних виплат відповідно до п.2 протоколу №52 вирішила припинити соціальні виплати 93 внутрішньо переміщеним особам, серед яких була і Позивач. Дане рішення приймалось на підставі акта обстеження матеріально побутових умов проживання, згідно якого зазначені особи не проживають на території Балаклійського району.
До відповідача надійшла лише копія Протоколу № 52, який і був наданий до суду 1 інстанції.
Таким чином, на дкмку відповідача, суд першої інстанції не взяв до уваги наданий відповідачем основний документ, на підставі якого позивачу були припинені страхові виплати, а саме протокол № 52.
Також, відповідач зауважує, що Фонд не має права здійснювати страхові виплати, в тому числі ВПО, за відсутності документів, шо підтверджують право особи на страхові виплати.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України справа розглядається в межах доводів та вимог апеляційних скарг.
На підставі положень п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) справа розглянута в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є пенсіонером, внутрішньо перемішеною особою, має інвалідність ІІІ групи за трудовим каліцтвом безстроково та має право на отримання щомісячних страхових виплат у відповідача (а.с. 12-14).
09.11.2017 року до Балаклійського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (далі - Балаклійське відділення) із заявою про продовження страхових виплат у зв`язку з трудовим каліцтвом отриманим на підприємстві «Краснолуцький Горпромторг» звернулась ОСОБА_1 , 1939 ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка зареєстрована як особа переміщена з тимчасово окупованої території за адресою: АДРЕСА_1 (довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 09.11.2017 року №0000211359 (а.с. 11)).
Постановою Балаклійського відділення від 28.11.2017 року №2001/12826/1278/31 позивачу були призначені страхові виплати.
Починаючи з 01.07.2018 року страхові виплати ОСОБА_2 не виплачуються. З повідомлених позивачем обставин вбачається, що з 01.07.2018 року по теперішній час ОСОБА_1 пенсію також не отримує.
У зв`язку із чим 12.09.2019 року ОСОБА_3 через адвоката звернулась з письмовим запитом до відповідача щодо надання інформації про причини припинення страхових виплат, а також із проханням поновити виплати та виплатити заборгованість, починаючи з 01.07.2018 року.
Листом від 23.09.2019 року Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування в Харківській області листом вих. № 02-12-2554 повідомило позивача, що підставою для продовження страхових виплат внутрішньо переміщеним особам є Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 №20, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 січня 2015 року за № 6/26451, та Порядок призначення (відновлення) соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 червня 2016 року № 365. (а.с. 9).
З повідомлених відповідачем обставин позивачу стало відомо, та зазначається відповідачем у відзиві на позов, що   Протоколом №52 засідання комісії по здійсненню перевірки правомірності взяття на облік внутрішньо переміщених осіб у Балаклійському районі та призначення їм відповідних соціальних виплат від 13.06.2018 року припинені страхові виплати ОСОБА_1 на підставі п.п.2 п.12 Порядку здійснення контролю за проведенням соціальних виплат, затвердженого Постановою №365, а саме: встановлення факту відсутності ВПО за фактичним місцем проживання згідно з актом обстеження матеріально - побутових умов сім`ї.
В зв`язку з прийнятим комісією рішенням про відмову в призначенні ОСОБА_1 щомісячної страхової виплати Балаклійським відділенням було винесено Постанову від 14.06.2018 №2001/12826/1278/34 про припинення Позивачу виплати з 01.07.2018 року.
Відповідач зазначає, що він не наділений правом самостійно приймати рішення про призначення /відновлення/ соціальної виплати, а зобов`язаний діяти тільки на підставі рішень спеціальної комісії та керуватись нормами чинного законодавства, що регулюють правовідносини органу Фонду з особами, які тимчасово переселилися з району проведення антитерористичної операції.
Як встановлено під час розгляду справи, страхові виплати були припинені у зв`язку із відсутністю ОСОБА_2 за місцем фактичного проживання.
Не погоджуючись з діями Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області щодо не нарахування та не виплати їй страхових виплат за період з 01.07.2018 року, позивач звернулась за захистом своїх прав з даним позовом до суду.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення страхових виплат з підстав, не передбачених ст. 46 Закону № 1105-XIV, та щодо не нарахування, не виплати позивачу страхових виплат за період з 01.07.2018 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позову з наступних підстав.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із частиною першою статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Європейська соціальна хартія (переглянута) від 03 травня 1996 року, ратифікована Законом України від 14 вересня 2006 року № 137-V, яка набрала чинності з 01 лютого 2007 року (далі - Хартія), визначає, що кожна особа похилого віку має право на соціальний захист (пункт 23 частини І). Ратифікувавши Хартію, Україна взяла на себе міжнародне зобов`язання запроваджувати усіма відповідними засобами досягнення умов, за яких можуть ефективно здійснюватися права та принципи, що закріплені у частині І Хартії.
Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV від 23.09.1999 р. (далі - Закон № 1105-XIV).
Пунктом третім розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1105-XIV встановлено, що особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Статтею 3 Закону №1105-XIV визначені принципи, на яких здійснюється соціальне страхування, зокрема законодавчого визначення умов і порядку здійснення соціального страхування; державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.
Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону № 1105-XIV страхові виплати і надання соціальних послуг припиняються:1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року №20 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року за №6/26451 (далі Порядок №20).
Відповідно до п. 1 Розділу 3 Порядку №20 особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.
Статтею першою Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону.
Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення (ч. 2 цієї статті).
Довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону (ч. 1 ст. 5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII).
Водночас, ст.14 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII визначено, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами відповідно до Конституції, законів та міжнародних договорів України, як і інші громадяни України, що постійно проживають в Україні. Забороняється їх дискримінація при здійсненні ними будь-яких прав і свобод на підставі, що вони є внутрішньо переміщеними особами.
Аналізуючи вищенаведені норми, колегія суддів зауважує, що внутрішньо переміщені особи користуються тими ж правами і свободами, що й інші громадяни, які постійно проживають на території України.
Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII для взятої на облік внутрішньо переміщеної особи реалізація прав на зайнятість, пенсійне забезпечення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, на отримання соціальних послуг здійснюється відповідно до законодавства України.
З матеріалів справи вбачається, що позивач є внутрішньо переміщеною особою, що підтверджується копією довідки від 09.11.2017 р. №0000211359 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, виданої Управлінням праці та соціального захисту населення Адміністрації Балаклійського району Харківської області. Доказів скасування вказаної довідки відповідачем до суду не надано, а відтак, довідка є чинною.
Так, позивач має право на отримання страхових виплат та наразі перебуває на обліку в Харківському міському відділенні управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області, та отримує страхові виплати, згідно постанови Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 28 листопада 2017 року №2001/12826/1278/31 продовжено позивачу раніше призначену щомісячну грошову суму. 
Згідно постанови Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 09 січня 2018 року №2001/12826/1278/32 вбачається, що ОСОБА_2 перебуває на обліку з 01.04.2001 року, має страховий випадок - трудове каліцтво, що стався 25 грудня 1980 року. 
За висновком МСЕК від 17.04.2008 р. серії 2-20 су № 017397 потерпілій встановлена стійка втрата професійної працездатності 40% та 3 група інвалідності безстроково. Зазначеною постановою призначені страхові виплати з 01.01.2018 року безстроково.
Так, законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV визначено правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 47 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" № 1105-XIV, страхові виплати провадяться щомісячно в установлені Фондом дні на підставі постанови цього Фонду або рішення суду потерпілому - з дня втрати працездатності внаслідок нещасного випадку або з дати встановлення професійного захворювання.
Страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв`язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно з цим Законом - протягом строку, на який визначено потребу в них. Страхові виплати провадяться протягом строку, встановленого МСЕК або ЛКК. Строк проведення страхових виплат продовжується з дня їх припинення і до часу, встановленого при наступному огляді МСЕК або ЛКК, незалежно від часу звернення потерпілого або заінтересованих осіб до Фонду. При цьому сума страхових виплат за минулий час виплачується за умови підтвердження МСЕК втрати працездатності та причинного зв`язку між настанням непрацездатності та ушкодженням здоров`я. (частини 5, 6 статті 47 вказаного Закону).
У статті 27 Закону України від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР "Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" (далі - Закон № 16/98-ВР) передбачено підстави припинення страхових виплат: а) якщо виплати призначено на підставі документів, що містять неправдиві відомості; б) якщо страховий випадок стався внаслідок дії особи, за яку настає кримінальна відповідальність; в) якщо страховий випадок стався внаслідок умисної дії особи; г) внаслідок невиконання застрахованою особою своїх обов`язків щодо загальнообов`язкового державного соціального страхування; д) в інших випадках, передбачених законами.
Статтею 46 Закону № 1105-XIV передбачено випадки припинення страхових виплат і надання соціальних послуг: 1) на весь час проживання потерпілого за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України; 2) на весь час, протягом якого потерпілий перебуває на державному утриманні, за умови, що частка виплати, яка перевищує вартість такого утримання, надається особам, які перебувають на утриманні потерпілого; 3) якщо з`ясувалося, що виплати призначено на підставі документів, які містять неправдиві відомості. Сума витрат на страхові виплати, отримані застрахованим, стягується в судовому порядку; 4) якщо страховий випадок настав внаслідок навмисного наміру заподіяння собі травми; 5) якщо потерпілий ухиляється від медичної чи професійної реабілітації або не виконує правил, пов`язаних з установленням чи переглядом обставин страхового випадку, або порушує правила поведінки та встановлений для нього режим, що перешкоджає одужанню; 6) в інших випадках, передбачених законодавством.
За положеннями пункту 3 розділу VII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" №1105-ХІV особливості надання соціальних послуг та виплати матеріального забезпечення за соціальним страхуванням внутрішньо переміщеним особам (громадянам України, які переселилися з тимчасово окупованої території, території проведення антитерористичної операції або зони надзвичайної ситуації) визначаються Кабінетом Міністрів України.
Порядок надання страхових виплат, фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу, передбачених загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання для осіб, які переміщуються з тимчасово окупованої території і районів проведення антитерористичної операції затверджено постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 11.12.2014 року №20 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 12.01.2015 року за №6/26451 (далі Порядок №20).
Пунктом 1 Розділу 3 Порядку №20 передбачено, що особи, які тимчасово переміщені, мають право на продовження раніше призначених та нарахованих страхових виплат у робочому органі виконавчої дирекції Фонду за фактичним місцем проживання (перебування) на підставі заяви, до якої додаються копії довідки про взяття на облік, паспорта або документа, що посвідчує особу, та реєстраційного номера облікової картки платника податків або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера та офіційно повідомили про це відповідні державні органи і мають відмітку у паспорті). Копії засвідчуються працівником відділення при пред`явленні оригіналів.
З матеріалів справи встановлено, що відповідач припинив страхові виплати позивачу, як внутрішньо переміщеній особі, на підставі постанови Харківського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області від 14.06.2018 №2001/12826/1278/34 Про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 з 01.07.2018 року, припинено щомісячні страхові виплати, причина припинення: Постанова КМУ № 365 від 08.06.2016 року, протокол комісії № 52 від 13.06.2018 р.
Згідно зазначеної постанови, підставою для її прийняття зазначено, що страхові виплати були припинені у зв`язку із відсутністю за місцем фактичного проживання позивача
Колегія суддів, також зауважує, що жодних доказів того, що позивач не проживає за місцем реєстрації відповідачем до суду не надано.
Стаття 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачає, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.
Враховуючи викладене, колегія суддів зазначає, що зміна місця проживання або тимчасова відсутність за місцем проживання після призначення виплат, у розумінні статті 46 Закону № 1105, не може вважатися належної підставою для припинення виплати та невиплаті недоодержаних позивачем сум.
Доказів того, що Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області в особі Харківського міського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області було нараховано та виплачено суму страхових виплат ОСОБА_2 з 01.07.2018 року, матеріали справи не містять.
Крім того, колегія суддів вважає за необхідне вказати, що відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV  суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Суду як джерело права.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Пічкур проти України» (заява 10441/06), яке набрало статусу остаточного 07 лютого 2014 року, зазначено, що органи влади не надали обґрунтування позбавлення права заявника на отримання пенсії, яке стало залежним від місця проживання заявника, що було визнано порушенням  статті 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою користування правами та свободами, визнаними в Конвенції, має бути забезпечене без дискримінації за будь-якою ознакою, статі, раси, кольору шкіри, мови, релігії, політичних чи інших переконань, національного чи соціального походження, належності до національних меншин, майнового стану, народження, або за іншою ознакою, у поєднанні зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, якою передбачено право кожної фізичної або юридичної особи мирно володіти своїм майном та закріплено, що ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права (пункти 51-54).
Виходячи зі змісту постанови Верховної Ради України № 462-VІІІ від 21 травня 2015 року, якою схвалено заяву Верховної Ради України «Про відступ України від окремих зобов`язань, визначених Міжнародним пактом про громадянські і політичні права та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод», Україна від зобов`язань, визначених статями 1, 14 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, в окремих районах Донецької та Луганської областей України відповідно до статті 15 Конвенції не відступала.
Підтверджуючи майнові права фізичних осіб незалежно від перебування їх на обліку як внутрішньо переміщених осіб чи від набуття ними спеціального статусу, закон не передбачає жодних обмежень інших прав таких осіб, які вони можуть реалізувати на території України.
Приймаючи до уваги вище наведене, колегія суддів доходить висновку про протиправність дій відповідача щодо припинення страхових виплат з підстав, не передбачених ст. 46 Закону № 1105-XIV, та щодо не нарахування, не виплати позивачу страхових виплат за період з 01.07.2018 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Як вбачається з ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що для повного захисту порушених прав позивача необхідно вийти за межі позовних вимог та скасувати постанову Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області (код ЄДРПОУ 41313928, адреса: 61002, м. Харків, майдан Конституції, 1, Плац Праці, 3 під., 4 пов.) від 14.06.2018 року №2001/12826/1278/34 "Про припинення щомісячної страхової виплати ОСОБА_2 " з 01.07.2018 року.
Суд першої інстанції належним чином оцінив надані докази і на підставі встановленого, обґрунтовано задовольнив адміністративний позов.
Відповідно до ч.1 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Колегія суддів вважає, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 року по справі № 520/10276/19 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.
Згідно ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.  
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують. 
Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Харківській області - залишити без задоволення.
Рішення  Харківського окружного адміністративного суду від 01.11.2019 по справі № 520/10276/19 - залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.О. Кононенко 	
Судді	(підпис)  (підпис) 	О.І. Сіренко    В.А. Калиновський