ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 р.	Справа № 520/4420/19	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Бартош Н.С.,
Суддів: Ральченка І.М. ,  Подобайло З.Г. ,
за участю секретаря судового засідання Мороза М.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Панченко О.В., м. Харків) від 30.07.2019 року (повний текст складено 09.08.2019 року) по справі № 520/4420/19
за позовом Харківського національного медичного університету
до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Гордіна Олександра Яковича
про скасування рішення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Харківський національний медичний університет, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просив: визнати протиправним та скасувати припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регуляторних) цін Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 02 від 22.04.2019 р.; визнати протиправним та скасувати рішення заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Гордіна О. Я. про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 6.0-13 від 22.04.2019 р.
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що в період з 03.04.2019 по 16.04.2019 відповідачем проведено перевірку  медичного університету з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регуляторних цін, за результатами якої складено акт № 856 та прийнято припис № 02 і  рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій № 6.0-13. На думку позивача, оскаржувані рішення та припис незаконні, необґрунтовані та такі, що порушують його права та законні інтереси. Зокрема, позивач вказує, що відповідач не дотримався умов та порядку проведення позапланової перевірки, а висновки, зроблені ним згідно акту перевірки, не відповідають дійсності.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 року по справі № 520/4420/19 позовні вимоги задоволено частково: визнано протиправним та скасовано припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регуляторних) цін Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 02 від 22.04.2019 року; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 6.0-13 від 22.04.2019 р. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права з підстав, викладених в апеляційній скарзі.
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наполягає на законності рішення суду першої інстанції, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В судовому засіданні представник позивача проти задоволення апеляційної скарги заперечував, просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовити.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників сторін, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзив на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що на підставі звернення   ОСОБА_1 та  наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 629 від 02.04.2019 р. про проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю) (том 1 а.с. 161) відповідно до погодження Мінекономрозвитку, направлення № 856 від 02.04.2019 р. щодо проведення позапланової перевірки (том 1 а.с.136) у строк 03.04.2019 по 16.04.2019 було призначено проведення позапланової перевірки дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування державних регуляторних цін позивача. 
В зв`язку з наведеним, ректору Харківського національного медичного університету була надана письмова вимога про надання документів, інформації та довідок, необхідних для здійснення державного контролю за дотриманням вимог порядку формування, встановлення та застосування державних регуляторних цін (том 1 а.с. 35). 
Вказана вимога була отримана позивачем та 10.04.2019 р. за № 01-03/21/880 та 15.04.2019 р. за № 01-13/21-19/912 позивач надав Головному управлінню Держпродспоживслужби у Харківській області копії витребуваних ним документів.
В подальшому, з 03.04.2019 по 16.04.2019 посадовими особами Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області проведено позапланову перевірку Харківського національного медичного університету, за наслідками якої  складено акт № 856 перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін Харківським національним медичним університетом (том 1 а.с.41-51).
За висновками вказаного акту перевірки встановлено, що відповідно до 1.6 положення про надання платних послуг в Університеті, затвердженого наказом Університету від 02.01.2019 р. № 1, платні послуги можуть надаватися університетом, зокрема, у сфері побутових послуг, у сфері житлово-комунальних послуг, інші послуги. Попереднє положення про надання платних послуг в Університеті затвердженого наказом ХНМУ від 01.08.2013 р. № 253 "Про затвердження нової редакції "Положення про надання платних послуг в ХНМУ".
Функціонування студентського містечка і гуртожитків ХНМУ, визначення порядку надання житлової площі гуртожитку, умови проживання, правила внутрішнього трудового розпорядку та поведінки в студентських гуртожитках регламентовані Положенням про студентський гуртожиток ХНМУ від 26.12.2008 р. № 21-1, затвердженого ректором Університету 15.12.2008 р.
Перевіркою встановлено, що конкретний розмір плати за проживання в гуртожитках встановлюється наказами по ХНМУ. Вартість спеціально облаштованих приміщень гуртожитку № 6 університету, для проживання студентів на одне ліжко-місце на місяць встановлена відповідно до додатків 1: до наказу ХНМУ від 14.07.2017 № 339 у сумі 218,70 грн. з 14.08.2017 року; до наказу ХНМУ від 12.01.2018 № 22 у сумі 268,04 грн. з 01.01.2017; до наказу ХНМУ від 26.04.2018 № 134 у сумі 260,95 грн. з 03.05.2017; до наказу ХНМУ від 27.07.2018 № 234 у сумі 344,14 грн. з 01.09.2018; до наказу ХНМУ від 01.10.2018 № 323 у сумі 340,83 грн. з 01.10.2018; до наказу ХНМУ від 31.10.2018 № 359 у сумі 340,83 грн. з 01.11.2018; до наказу ХНМУ від 06.11.2018 № 371 у сумі 331,54 грн. з 07.11.2018; до наказу ХНМУ від 14.01.2018 № 18 у сумі 229,17 грн. з 01.01.2019.
Крім зазначеного, ХНМУ встановлювалась вартість надання для студентів комунальних послуг та пральних послуг у гуртожитку № 6 університету на місяць, а саме, відповідно до додатків: до наказу ХНМУ від 14.09.2017 № 336 у сумі 391,95 грн. з 14.08.2017; до наказу ХНМУ від 12.01.2018 № 23 у сумі 348,05 грн. з 01.01.2018; до наказу ХНМУ від 26.04.2018 № 135 у сумі 355,14 грн. з 03.05.2018; до наказу ХНМУ від 01.10.2018 № 322 у сумі 358,45 грн. з 01.10.2018; до наказу ХНМУ від 31.10.2018 № 356 у сумі 358,45 грн. з 01.11.2018; до наказу ХНМУ від 06.11.2018 № 372 у сумі 367,74 грн. з 07.11.2018; до наказу ХНМУ від 14.01.2019 № 23 у сумі 470,11 грн. з 01.01.2019.
Крім зазначеного, до перевірки надано витяг з наказу "Про перерахунок вартості комунальних послуг у гуртожитку № 6 університету на одне ліжко-місце" від 26.11.2018 № 387. Відповідно до додатку 1 до вказаного вище наказу встановлено вартість надання для студентів комунальних та пральних послуг у гуртожитку № 6 університету на місяць у сумі 258,27 грн. з 01.08.2018; відповідно до додатку 5 встановлено вартість надання для студентів комунальних та пральних послуг у гуртожитку № 6 університету за місяць у сумі 261,58 грн з 01.10.2018 року; до додатку 7 встановлено вартість надання для студентів ХНМУ та студентів інших закладів, які проживають згідно з рішенням ректора, комунальних та пральних послуг у гуртожитку № 6 університету за місяць у сумі 261,58 грн з 01.11.2018 року; до додатку 9 встановлено вартість надання для студентів ХНМУ та студентів інших закладів, які проживають згідно з рішенням ректора, комунальних та пральних послуг у гуртожитку № 6 університету за місяць у сумі 270,87 грн з 07.11.2018 року. Зазначений перерахунок проведено у зв`язку з припиненням подачі гарячої води Шевченківською філією КП "Харківські теплові мережі" (службова записка від 20.11.2018).
Перевіркою також встановлено, що   ОСОБА_1 зарахована з 01.09.2016 року студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальностями (спеціалізаціями)/напрямами наказом ХНМУ від 06.08.2016 р. № 337-С.
Відповідно до наказу ХНМУ від 07.09.2017 р. № 326 "Про поселення до гуртожитку № 6 ХНМУ у 2017/2018 н.р." до гуртожитку № 6 ХНМУ, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , у 2017-2018 н.р. поселено ОСОБА_1 до кім. НОМЕР_1, площею 6 кв.м з 01.09.2018 року. Поселення ОСОБА_1 до зазначеної кімнати, вказаною площею по зазначеній адресі на 2018-2019 р. навчальний рік проведено відповідно до наказу ХНМУ від 04.09.2018 № 289 р. "Про поселення до гуртожитку ХНМУ № 6 у 2018/2019 н.р."
Зі студенткою ОСОБА_1 укладено договори на проживання в гуртожитку осіб, які навчаються в ХНМУ: № 440 від 07.09.2017, терміном дії до 31.08.2018 (п. 5.1 договору); № 408 від 31.08.2018, терміном дії до 31.08.2019 (п. 5.1 договору).
Крім зазначеного, з   ОСОБА_1 укладено договори на оплату комунальних послуг та пральних послуг особами, які навчаються та проживають в гуртожитку в ХНМУ, а саме: № 40 від 07.09.2017 р., терміном дії до 31.08.2018 р. (п. 4.1 договору), № 408 від 31.08.2018 р., терміном дії до 31.08.2019 р. (п. 4.1 договору).
Приміщення гуртожитку АДРЕСА_2 в житловій кімнаті № НОМЕР_1, площею 6 кв.м передано ОСОБА_1 відповідно до актів прийому-передачі до зазначених договорів на проживання в гуртожитку осіб, які навчаються в ХНМУ № 440 від 07.09.2017 р. та № 408 від 31.08.2018 р.
Відповідно до п. 15 Примірного положення про користування гуртожитками, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 № 498 особи, які проживають у гуртожитку на умовах договору найму (оренди), вносять плату за таке проживання відповідно до умов договору. Плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, зазначеного в абзаці першому пункту 14 цього Положення, а саме ліжко, шафу для одягу, стільці, стіл, постільні речі (матрац, подушки, ковдри, постільну білизну) тощо) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
До перевірки надана картка бухгалтерського обліку по рахунку 2111.К.О. ОСОБА_1 . Відповідно до даних зазначеної картки гр. ОСОБА_1 щомісячно нараховувалась плата за гуртожиток, яка складалась з вартості спеціально облаштованих приміщень гуртожитку № 6 університету, для проживання студентів на одне ліжко-місце на місяць та вартості надання для студентів комунальних та пральних послуг у гуртожитку № 6 університету на місяць. Загальна сума нарахування складала 10764,88 грн., а саме по місяцях: 01.12.2017 - у сумі 610,65 грн.; 01.01.2018 - у сумі 616,09 грн.; 01.02.2018 - у сумі 616,09 грн.; 01.03.2018 - у сумі 616,09 грн.; 01.04.2018 - у сумі 616,09 грн.; 01.05.2018 - у сумі 616,09 грн.; 01.06.2018 - у сумі 616,09 грн.; 01.07.2018 - у сумі 616,09 грн.; 01.08.2018 - у сумі 616,09 грн.; 01.09.2018 - у сумі 699,28 грн.; 01.10.2018 - у сумі 699,28 грн.; 01.11.2018 - у сумі 602,41 грн.; 01.12.2018 - у сумі 621,16 грн.; 10.12.2018 - у сумі -96,87 грн.; 11.12.2018 - у сумі - 96,87 грн.; 01.01.2019 - у сумі 699,28 грн.; 01.02.2019 - у сумі 699,28 грн.; 01.03.2019 - у сумі 699,28 грн.; 01.04.2019 - у сумі 699,28 грн.
Встановлено, що відповідно до п. 4 Статуту Харківського національного медичного університету, ХНМУ заснований на державній формі власності і належить до сфери управління Міністерства охорони здоров`я України, працює на засадах неприбутковості. Майно Університету є державною власністю. Крім зазначеного, ХНМУ має IV рівень акредитації.
Пунктом 1 спільного наказу Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 р. № 284/423/173 встановлено, що граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності, що належать до сфери управління МОНмолодьспорту та МОЗ (далі гуртожитки), з урахуванням ПДВ, встановленого згідно із законом, виходячи з нормативу 6 кв.м житлової площі (для новозбудованих гуртожитків - 8 кв.м житлової площі, не може перевищувати: для студентів, абітурієнтів вищих навчальних закладів І-IV рівнів акредитації - 40 відсотків розміру мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії вищих навчальних закладів відповідного рівня акредитації.
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 р. № 1047 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 08.11.2017 № 918) розмір мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії для студентів вищих навчальних закладів ІІІ-IV рівня акредитації, наукових установ, що навчаються за освітньо-кваліфікаційним рівнем "бакалавр", "спеціаліст" або "магістр", крім тих, що навчаються за спеціальностями (спеціалізаціями), для яких встановлюються академічні стипендії у підвищеному розмірі, - 1300 гривень на місяць. Таким чином, граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності не повинен перевищувати 520,00 грн. на місяць.(1300*40%).
Виходячи з вищевикладеного, в період з 01.12.2017 р. по 30.04.2019 р.   ОСОБА_1 плата за проживання у гуртожитку нараховувалась вищим навчальним закладом у розмірі більшому ніж передбачено пунктом 1 спільного наказу Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 р. № 284/423/173. У зв`язку із зазначеним, гр. ОСОБА_1 за період з 01.12.2017 р. по 30.04.2019 р. зайво нараховано до сплати за проживання в гуртожитку № 6 на загальну суму 1924,88 грн. (повинно бути нараховано виходячи з розрахунку 17 місяців*520,00 грн.).
Станом на 15.04.2019 р. по особовому рахунку   ОСОБА_1 існує заборгованість по сплаті за проживання в гуртожитку, а саме: за квітень 2019 року у сумі 699,28 грн. та за березень 2019 року у сумі 280,53 грн., у зв`язку з чим в березні-квітні 2019 року Університет необґрунтовану виручку від ОСОБА_1 не отримав.
Отже, всього внаслідок застосування завищеного розміру плати за проживання в студентському гуртожитку № 6 вищого навчального закладу   ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 р. по 28.02.2019 р. в порушення вимог п. 1 Наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 р. № 284/423/173, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.04.2011 р. за № 520/19258 Харківським національним медичним університетом необґрунтовано одержана виручка в розмірі 1285,05 грн.
Згідно з ч. 2 ст. 20 Закону України "Про ціни і ціноутворення" сума необґрунтованої виручки, одержаної суб`єктами господарювання, які на постійній основі надають житлово-комунальні послуги або мають адресного споживача, повертається споживачам.
Вказаний акт перевірки підписаний посадовими особами університету з зауваженнями (том 1 а.с. 50), які листом № 01-13/03/955 від 20.04.2019 р. були надіслані на адресу відповідача (том 1 а.с. 54-60).
За наслідками розгляду акту перевірки № 856 відповідачем було прийнято: 1) протокол № 9 про адміністративне правопорушення за ст. 165-2 КУпАП від 16.04.2019 р. (том 1 а.с. 61); 2) постанова про адміністративне правопорушення № 6.0-9 від 22.04.2019 (том 1 а.с. 65), яким на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляду штрафу у розмірі 170,00 грн.; рішення про застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін від 22.04.2019 р. № 6.0-13 (том 1 а.с. 63-64), згідно з яким до Харківського національного медичного університету застосовано штраф в розмірі 1285,05 грн. та зобов`язано повернути споживачу ОСОБА_1 суму необґрунтованої виручки у розмірі 1285,05 грн.; 4) припис № 02 від 22.04.2019 про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регульованих) цін (том 1 а.с. 67-68).
Позивач не погоджуючись зі спірним рішенням від 22.04.2019 року № 6.0-13 та приписом № 02 від 22.04.2019 року, звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.
Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов до висновку, що Харківський національний медичний університет, діяв на підставі вимог чинного законодавства, уклавши зі студенткою договори - на проживання та на оплату комунальних послуг, згідно яких наймач житлової кімнати зобов`язаний своєчасно в установлений законом термін сплачувати вартість проживання та вартість комунальних послуг.
Враховуючи те, що рішення суду першої інстанції відповідачем оскаржується виключно в частині задоволення позовних вимог, рішення суду першої інстанції переглядається судом апеляційної інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, у відповідності до ст. 308 КАС України.
Що стосується рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог, колегія суддів зазначає наступне.
Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон № 877-V), відповідно до ст. 1 якого державний нагляд (контроль) - діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі - органи державного нагляду (контролю)) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 16 Закону України "Про ціни і ціноутворення" від 21.96.2012 № 5007-VІ (далі - Закон № 5007-VІ), встановлено, що органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом. Повноваження та порядок діяльності уповноважених органів, права та обов`язки їх посадових осіб, які здійснюють державний контроль (нагляд) за дотриманням суб`єктами господарювання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін та державне спостереження у сфері ціноутворення, визначаються цим Законом, Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та іншими законами.
До 2014 року центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами, як вбачається з Указу Президента України "Питання реалізації державної політики з контролю за цінами" від 30.03.2012 р. № 236/2012, була Державна інспекція України з контролю за цінами.
У відповідності до п. 1 Постанови Кабінету Міністрів України від 10.09.2014 р. за № 442 "Про оптимізацію системи центральних органів виконавчої влади" було утворено Держави службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів та покладено на неї функції з реалізації державної політики, які виконували органи, що припиняються, а також функції із здійснення державного контролю (нагляду) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін. Згідно ж із п.2 вказаної постанови Державна інспекція України з контролю за цінами була ліквідована.
Згідно з пп. 11 п. 4  Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (далі - Держпродспоживслужба), затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 р. № 667, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, здійснює: державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановленням та застосування державних регульованих цін; державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Відповідно до п. 7 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.
ГУ Держпродспоживслужби в Харківській області, здійснює повноваження, зокрема, у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, шляхом здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог формування, встановленням та застосування державних регульованих цін.
Відповідно до п. 4 ст. 6 Закону № 877-V органи державного нагляду (контролю) здійснюють планові заходи з державного нагляду (контролю) мають право проводити позапланові заходи, у випадку звернення фізичної особи (фізичних осіб) про порушення, що спричинило шкоду її (їхнім) правам, законним інтересам, життю чи здоров`ю, навколишньому природному середовищу чи безпеці держави, з додаванням документів чи їх копій, що підтверджують такі порушення (за наявності). Позаплановий захід у такому разі здійснюється виключно за погодженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері державного нагляду (контролю), або відповідного державного колегіального органу.
Відповідно до ч. 15 ст. 4 Закону № 877-V при здійсненні заходів державного нагляду (контролю) посадові особи органів державного нагляду (контролю) зобов`язані використовувати виключно уніфіковані форми актів. В свою чергу, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України № 965 від 14.08.2013 "Про затвердження уніфікованої форми акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін", зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22.08.2013 №1461/23993 затверджено уніфіковану форму акта перевірки дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Відповідно до ч. 7 ст. 7 Закону№ 877-V у разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.
За результатами проведеного позапланового заходу, відповідачем зокрема, складено та прийнято припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регуляторних) цін Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 02 від 22.04.2019 р. та рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 6.0-13 від 22.04.2019 р.
Що стосується обґрунтованості прийнятих відповідачем рішень, колегія суддів зазначає наступне.
У відповідності до ч. 1 ст. 10 Закону № 5007-VІ суб`єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону № 5007-VІ Кабінету Міністрів України надано повноваження на здійснення державного регулювання цін, визначення повноваження органів виконавчої влади щодо формування, встановлення та застосування цін, якщо інше не визначено законом або міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України.
Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону № 5007-VІ визначено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації).
У відповідності до ч. 1 ст. 13 Закону № 5007-VІ державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.
В свою чергу, відповідно до п. 7 ст. 1 Закону № 5007-VІ норматив рентабельності - рівень прибутковості, що визначається суб`єктом господарювання під час формування ціни. Граничний норматив рентабельності є його максимально допустимим рівнем, який повинен враховуватися суб`єктом господарювання під час встановлення ціни товару.
Колегія суддів зазначає, що надання в користування, порядок користування та виселення, у тому числі студентським гуртожитком регулюється главою 4 розділу ІІІ "Користування гуртожитками" Житлового кодексу Української РСР.
Особливий правовий режим гуртожитків обумовлений їх функціональним призначенням, яке полягає у забезпеченні тимчасовим житлом, зокрема, студентів, у зв`язку з навчанням у навчальному закладі.
Студентські гуртожитки є структурними підрозділами навчальних закладів і діють на підставі Положення про гуртожиток, яке розробляється на основі Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти та науки України від 13.11.2007 р. № 1004 (наказ скасовано як такий, що підлягає державній реєстрації в Міністерстві юстиції України (згідно з наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 01.03.2013 р. № 301)).
В рішенні суду першої інстанції зазначено, що згідно до п. 5.2 розділу V Положення про студентський гуртожиток Харківського національного медичного університету від 26.12.2008 р. № 21-1, затвердженого ректором університету 15.12.2008 р., визначено, що конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється і розраховується відповідно до чинного законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги, залежно від рівня комфортності житла, що відповідає п. 46 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 р. № 1004.
Статтею 127 ЖК УРСР визначено, для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 ЖК УРСР, порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається договором, що укладається перед вселенням на надану жилу площу в гуртожитку на підставі спеціального ордера відповідно до Примірного положення про користування жилою площею в гуртожитках, що затверджується Кабінетом Міністрів України.
Суд першої інстанції у своєму рішенні зазначив, що п. п. 45, 46 та 49 Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 р. № 1004 (чинного на момент поселення студентки ОСОБА_1 в гуртожиток), вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обов`язкових побутових послуг, що надаються студентам, які проживають у гуртожитку. Конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється керівництвом вищого навчального закладу і розраховується відповідно до законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги залежно від рівня комфортності житла. Додаткові послуги, що надаються за бажанням Студентам, які проживають у гуртожитку, сплачуються окремо.
Посилання суду першої інстанції на наказ Міністерства освіти і науки України від 13.11.2007 р. № 1004 є помилковим, оскільки ОСОБА_1 поселено до гуртожитку у 2017 р., в той час, як Наказ № 1004 втратив чинність як такий, що підлягає державній реєстрації в Міністерстві юстиції України (згідно з наказом Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України від 01.03.2013 р. № 301).
В свою чергу, постановою КМУ від 27.08.2010 р. № 796 "Про затвердження переліку платних послуг, які можуть надаватися навчальними закладами, іншими установами та закладами системи освіти, що належать до державної і комунальної форми власності" передбачає надання платних послуг закладами вищої освіти з надання спеціально облаштованих приміщень гуртожитків навчальних закладів для проживання та окрему послугу - надання громадянам, які користуються послугами з проживання, комунальних послуг, послуг з експлуатації та господарського обслуговування будинків та приміщень.
Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 р. року № 84 "Про затвердження положення про гуртожиток" (який був чинним на момент поселення ОСОБА_1 до гуртожитку, втратив чинність 02.01.2019 р.) у пункті 4 розділу ІІІ зазначено, що особи, які проживають у гуртожитку, зобов`язані: своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.
Як встановлено судом першої інстанції, у зв`язку з вищевикладеними нормами та на виконання нормативно-правових приписів, Харківський національний медичний університет з усіма мешканцями гуртожитків, в тому числі й студенткою ОСОБА_1 , укладено договори - на проживання та на оплату комунальних послуг, згідно яких наймач житлової кімнати зобов`язаний своєчасно в установлений законом термін сплачувати вартість проживання та вартість комунальних послуг.
При зверненні до суду першої інстанції позивач послався на те, що відповідно до ч. 1 ст. 61 Житлового кодексу Української PCP, користування жилим приміщенням у будинках державного та громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення, а згідно зі ст. 67 Житлового кодексу Української PCP, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
В свою чергу, колегія суддів зазначає, що вищевказані норми відносяться до правил користування жилим приміщенням у будинках державного та громадського житлового фонду визначених в главі 2 розділу III Житлового кодексу Української PCP. 
В той час, особливий правовий режим гуртожитків, а саме: надання в користування, порядок користування та виселення, у тому числі студентським гуртожитком регулюються главою 4 розділу III «Користування гуртожитками» Житлового кодексу Української PCP.
Особливий правовий режим гуртожитків обумовлений їх функціональним призначенням, яке полягає у забезпеченні тимчасовим житлом, зокрема, студентів у зв`язку з навчанням у навчальному закладі. Студентські гуртожитки є структурними підрозділами навчальних закладів і діють на підставі Положення про гуртожиток, яке розробляється на основі Примірного положення про студентський гуртожиток вищого навчального закладу.
Постановою Кабінету Міністрів України від 20.06.2018 р. № 498, відповідно до ст. 131 Житлового кодексу Української PCP, затверджено Примірне положення про користування гуртожитками, де визначено, що дія цього Положення поширюється на всі гуртожитки незалежно від форми власності. 
Пунктом 15 цього Положення визначено, що плата за проживання у гуртожитку включає: витрати на оплату житлово-комунальних послуг (послуги з управління гуртожитком, послуги з постачання теплової енергії, гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, постачання та розподілу природного газу, електричної енергії, послуги з поводження з побутовими відходами); інші витрати, необхідні для забезпечення створення належних умов для проживання (утримання майна гуртожитку, переданого наймачеві у користування) та організації побуту (заміна, прання, дезінфекція постільних речей тощо у разі їх видачі).
Таким чином, ХНМУ повинен нараховувати наймачам (студентам) плату за користування житловим приміщенням та плату за надання житлово-комунальних послуг, як плату за проживання у гуртожитку, яка має включати плату за житло і за комунальні послуги, сума яких не повинна перевищувати 40% розміру академічні стипендії, тобто 520,00 грн.
Відповідно до абз. 3 п. 1 Положення № 498 визначено, що особливості користування гуртожитками, які використовуються для проживання здобувачів освіти у період навчання, перенавчання, підвищення кваліфікації у закладах освіти, визначаються МОН. 
Так, відповідно до пункту 6 додатка до постанови КМУ від 25.12.1996 р. № 1548 «Про встановлення повноважень органів виконавчої влади та виконавчих органів міських рад щодо регулювання цін (тарифів)» МОН, МОЗ, інші міністерства та інші центральні органи виконавчої влади, до сфери управління яких належать навчально-виховні заклади, за погодженням з Мінфіном встановлюють граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках. 
Спільним наказом Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 р. № 2284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності» встановлено граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності, що належать до сфери управління МОНмолодьспорту та МОЗ урахуванням ПДВ, встановленого згідно із законом, виходячи з нормативу 6 кв.м житлової площі (для новозбудованих гуртожитків - 8 кв.м житлової площі), не може перевищувати: для студентів, абітурієнтів вищих навчальних закладів І-ІV рівнів акредитації - 40 відсотків розміру мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії вищих навчальних закладів відповідного рівня акредитації. 
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 28.12.2016 р. № 1047, розмір мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії для студентів вищих навчальних закладів ІІІ-ІV рівня акредитації, наукових установ, що навчаються за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», «спеціаліст» або «магістр», крім тих, що навчаються за спеціальностями (спеціалізаціями), для яких встановлюються академічні стипендії у підвищеному розмірі, - 1300 гривень на місяць.
Таким чином, граничний розмір плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності не повинен перевищувати 520,00 грн. на місяць (1300*40%).
Судовим розглядом встановлено, що між   ОСОБА_1 та ХНМУ було укладено договори № 408 від 31.08.2018 р. та № 440 від 07.09.2017 р. на проживання в гуртожитку осіб, які навчаються в ХНМУ, а також договори № 408 від 31.08.2018 та № 440 від 07.09.2017 па оплату комунальних послуг та пральних послуг особами, які навчаються та проживають в гуртожитку в ХНМУ. У карточці рахунку 2111.К.О зазначається плата по вказаним договорам на проживання та на оплату комунальних та пральних послуг.
Відповідно до п. 2.1.1 договорів Балансоутримувач (ХНМУ) зобов`язаний забезпечити виконання робіт, надання послуг, пов`язаних з обслуговуванням та утриманням приміщення у відповідності до чинного законодавства. Перелік робіт та послуг, їх вартість зазначені в калькуляціях, що затверджуються наказами ХНМУ і підлягають зміні в разі затвердження нових тарифів на комунальні та пральні послуги.
Санітарно-гігієнічні вимоги по утриманню приміщень гуртожитків встановлені Санітарними правилами влаштування, обладнання та утримання гуртожитків для робітників, студентів, учнів середніх спеціальних навчальних закладів та професійно-технічних училищ, затверджених Головним державним санітарним лікарем СРСР 01.11.1988 № 4719 (далі - Санітарні правила). 
Відповідно до п. 1.2 зазначених Санітарних правил відповідальність за виконання цих Правил покладається на адміністрацію гуртожитку, а також підприємств, установ та організацій, у веденні яких знаходяться гуртожитки. Крім зазначеного, відповідальність за дотримання санітарних норм визначена в п. 6.5 Положення про студентський гуртожиток ХНМУ, так: адміністрація університету, керівник (директор) студмістечка та коменданти гуртожитків зобов`язані, зокрема, утримувати приміщення гуртожитку в належному стані відповідно до встановлених санітарних норм та правил.
Відповідно до п. 8.7 Санітарних правил зміна постільної білизни (підодіяльник, простирадла, наволочка, 2 рушники на кожного мешканця) повинна проводитися у міру забруднення, але не рідше одного разу в 7 днів. Таким чином, зміна постільної білизни відноситься до відповідальності адміністрації гуртожитку та входить до обов`язкової послуги з утримання гуртожитку.
До перевірки ХНМУ відповідно до п. 2.1.1 договорів на оплату комунальних послуг та пральних послуг особам надані калькуляції, до яких зокрема, входить послуга по пранню (на 1 проживаючого) (відповідно до витягів з додатку 1 до наказу ХНМУ від 14.01.2019 № 23, додатків 1, 5, 7, 9 до наказу ХНМУ від 26.11.2018 № 387, додатку 1 до наказу ХНМУ від 06.11.2018 № 372, додатку 1 до наказу ХНМУ від 31.10.2018 № 356, додатку 1 до наказу ХНМУ від 01.10.2018 р. № 322, додатку 1 до наказу ХНМУ від 26.04.2018 № 135, додатку 1 до наказу ХНМУ від 12.01.2018 № 23, додатку 1 до наказу ХНМУ від 14.09.2017 № 336). Відповідно до картки рахунку 2111 . К.О. ОСОБА_1 у період з вересня 2017 по квітень 2019 проводилось нарахування плати за проживання з урахування плати за прання.
Отже, з вищенаведеного виходить, що відповідно до вказаних договорів та додатків до витягів з наказів ХНМУ, пральні послуги входять до плати за проживання в гуртожитку і тому не здійснюються за додаткову окрему плату.
Що стосується посилання позивача на те, що при поселенні до гуртожитку ОСОБА_1 відмовилася від отримання постільної білизни, що підтверджується актами від 01.09.2017 р. та від 03.09.2018 р., а начальний заклад не зобов`язаний безкоштовно прати особисту постільну білизну, яка належить студентам, а тому вважає, що це є додатковою послугою, яка надається за бажанням студента, що проживає у гуртожитку та повинна оплачуватися окремо, колегія суддів зазначає, що позивачем не надано доказів надання цієї послуги (прання особистої постільної білизни) ОСОБА_1 .
Що стосується посилання суду першої інстанції на те, що інспектором відповідача здійснено розрахунок необґрунтовано отриманої виручки по рахунку студентки ОСОБА_1 за період з 01.05.2018 по 01.02.2019 року, застосувавши до всього періоду розрахунку постанову КМУ від 20.06.2018 р. № 498 "Про затвердження Примірного положення про користування гуртожитками", яка набула чинності з 26.06.2018 року, колегія суддів зазначає, що в Положенні про студентський гуртожиток ХНМУ зазначено, що конкретний розмір оплати за проживання в гуртожитках установлюється і розраховується відповідно до чинного законодавства, тарифів, порядку розрахунків за комунальні послуги, залежно від рівня комфортності житла. Таким чином, розмір плати за проживання у гуртожитку як складову включає плату за комунальні послуги у відповідності до встановлених тарифів та порядку їх розрахунків.
Позаплановою перевіркою встановлено одержання позивачем необґрунтованої виручки, яка отримана внаслідок порушення п. 1 наказу Міністерства освіти та науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 р. № 284/423/173, а саме: плата за проживання у гуртожитку нараховувалась ХНМУ у розмірі більшому ніж 40 відсотків розміру мінімальної ординарної (звичайної) академічної стипендії вищих навчальних закладів відповідного рівня акредитації. Про порушення зазначеного нормативно-правового акту зазначено у розділі «Порушення вимог законодавства, виявлені під час перевірки» та довідці-розрахунку необґрунтовано-одержаної виручки позивачем.
Відповідно до відповідно до ст. 18 Закону України «Про ціни та ціноутворення» уповноважені органи мають право: приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.
Рішенням про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 6.0-13 від 22.04.2019 р. на позивача накладено штраф за порушення пункту 1 Наказу Міністерства освіти і науки, молоді та спорту України, Міністерства фінансів України, Міністерства охорони здоров`я України від 28.03.2011 р. № 284/423/173 «Про встановлення граничного розміру плати за проживання в студентських гуртожитках вищих навчальних закладів державної та комунальної форм власності», відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України «Про ціни та ціноутворення».
Таким чином, розрахунок необґрунтовано отриманої виручки робився контролюючим органом саме з посиланням на порушення Наказу № 284/423/173, а не вимог постанови КМУ від 20.06.2018 р. № 498.
Що стосується наданого позивачем до суду апеляційної інстанції листа Національної академії правових наук України, до якого додане науково-правове дослідження з окремих питань застосування цивільного законодавства, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст. 112 КАС України учасники справи мають право подати до суду висновок експерта у галузі права щодо: 1) застосування аналогії закону чи аналогії права; 2) змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі. Висновок експерта у галузі права не може містити оцінки доказів, вказівок про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про переваги одних доказів над іншими, про те, яке рішення має бути прийнято за результатами розгляду справи.
Зі змісту цього дослідження вбачається, що надавалися відповіді на наступні питання: 1) стосовно визначення понять "квартирна плата", "плата за проживання", "плата за користування житлом" за договором найму житлового приміщення; 2) чи тотожні по суті та як співвідносяться поняття "квартирна плата", "плата за проживання", "плата за користування житлом" за договором найму житла?; 3) чи можна стверджувати, що відшкодування комунальних послуг, послуг з прання та інших послуг, відповідно до окремого договору на їх відшкодування, відноситься до квартирної плати чи плати за проживання в гуртожитку?; 4) чи суперечить норма Постанови КМУ № 498 від 20.06.2018 року, яка встановлює включення витрат на оплату житлово-комунальних послуг до плати за проживання в гуртожитку, діючим нормам Житлового Кодексу Української PCP та Закону України «Про житлово-комунальні послуги»?.
Колегія суддів зазначає, що надане позивачем науково-правове дослідження з окремих питань застосування цивільного законодавства не стосується застосування аналогії закону чи аналогії права чи змісту норм іноземного права згідно з їх офіційним або загальноприйнятим тлумаченням, практикою застосування, доктриною у відповідній іноземній державі, а тому суд не може брати до уваги чи посилатися на викладені в ньому судження.
На підставі наведених вище обставин колегія суддів дійшла до висновку, що припис про виконання законних вимог щодо усунення порушень порядку формування, встановлення та застосування державних (регуляторних) цін Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області № 02 від 22.04.2019 р. та рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін № 6.0-13 від 22.04.2019 р. прийняті у межах повноважень та є обґрунтованими, оскільки під час апеляційного розгляду відповідачем доведено порушення позивачем вимог чинного законодавства у сфері справляння плати за проживання у гуртожитку в розмірі більшому, ніж це встановлено приписами нормативно-правових актів, що регулюють спірні правовідносини.
Судом першої інстанції не було враховано вищенаведених обставин, що призвело до неправильного вирішення справи.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. 
Згідно ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Положеннями ч. 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В межах спірних правовідносин відповідачем доведено правомірність прийнятих ним припису та рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій, а тому суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Враховуючи те, що рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 року по справі № 520/4420/19 прийняте з порушенням норм матеріального права, атому воно підлягає скасуванню з прийняттям нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 року по справі № 520/4420/19 - задовольнити.
Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 30.07.2019 року по справі № 520/4420/19 скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Харківського національного медичного університету до Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, Заступника начальника Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області Гордіна Олександра Яковича про скасування рішення - відмовити.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя 	(підпис)	Н.С. Бартош	
Судді	(підпис)  (підпис) 	І.М. Ральченко    З.Г. Подобайло   	

Повний текст постанови складено  24.02.2020 року