ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 640/18526/18                                                               Суддя (судді) першої інстанції: Кузьменко А.І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  18 лютого 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
                                   судді-доповідача          Кузьменка В. В.,
                                   суддів             Ганечко О. М., Шурка О. І.,  
                                        за участю секретаря Кірієнко Н. Є.,                       
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю   «Житомирський меблевий комбінат» до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019, - 
В С Т А Н О В И Л А:

Приватне акціонерне товариство «Житомирський меблевий комбінат» звернулося до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, в якому просить визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, що виявилася у не формуванні та не направленні Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення АТ «Житомирський меблевий комбінат» коштів збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 3 406 649,77 грн, протиправною та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення АТ «Житомирський меблевий комбінат» помилково сплаченого збору з операції купівлі - продажу нерухомого майна у сумі 3 406 649,77 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що ним сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в сумі 3 406 649,77 грн, проте, правочин не відбувся, отже вважає сплачений збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна таким, що сплачений помилково. Разом з тим, Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві повідомило про необхідність звернення до суду для встановлення правових підстав щодо повернення коштів у вказаній сумі.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року задоволено позов, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо не формування та не направлення Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення Приватному акціонерному товариству «Житомирський меблевий комбінат» помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 3 406 649,77грн. та зобов`язано сформувати та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення Приватному акціонерному товариству «Житомирський меблевий комбінат» помилково сплаченого збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 3 406  649. Стягнуто судові витрати.
Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві звернулося до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року в адміністративній справі №640/18526/19, в якій просить скасувати таке рішення та відмовити у задоволенні позову.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 10.12.2019 відмовлено у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами.
Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, Головне управління Пенсійного фонду України у місті Києві подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції. Зазначає, що судом не в повному обсязі з`ясовано обставини справи які мають значення для правильного вирішення питання щодо наявності нововиявлених обставин, що призвело до неправильного застосування судом норм процесуального права.
В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, просив задовольнити її з підстав, викладених у скарзі.
Представник позивача просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги, посилаючись на доводи, викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, в судове засідання не з`явився. 
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо письмових доказів для правильного вирішення апеляційної скарги, а особиста участь сторін в судовому засіданні - не обов`язкова, колегія суддів у відповідності до ч. 2 ст. 313 КАС України визнала можливим проводити апеляційний розгляд справи у відсутність представника третьої особи, який не з`явився.
Заслухавши суддю-доповідача, представників сторін, перевіривши матеріали справи,  доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Як вбачається з матеріалів справи, заявник в якості підстави для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами посилається на те, що Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» платіжне доручення від 10 вересня 2018 року №4608 про сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в сумі 3 406 649,77 грн. (яке слугувало підставою для повернення помилково сплачених коштів) надано 24 квітня 2019 року при здійсненні іншої операції купівлі-продажу нерухомого майна. Вказане, на думку заявника, є нововиявленою обставиною.
Так, відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Тобто, з вище викладених норм вбачається, що судове рішення, яке набрало законної сили, може бути переглянуто на підставі істотних для справи обставин, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Нововиявлена обставина - це юридичний факт, який передбачений нормами права і тягне виникнення, зміну або припинення правовідносин; юридичний факт, що має істотне значення для вирішення конкретної справи; юридичний акт, який існував на момент звернення заявника до суду з позовом і під час розгляду справи судом; юридичний факт, який не міг бути відомий ані особі, яка заявила про це в подальшому, ані суду, що розглядав справу, оскільки, якби нововиявлена обставина була відома суду під час постановлення судового рішення, вона б обов`язково вплинула на остаточні висновки суду.
Не вважаються нововиявленими обставинами нові докази, які виявлені після постановлення рішення суду. Не можуть вважатися нововиявленими обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі.
Обставини, що виникли чи змінилися після прийняття судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу в своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
«Істотність» обставини означає те, що якби суд її міг врахувати при вирішенні справи, то це тією чи іншою мірою вплинуло б на результат вирішення. Ознаку «не були і не могли бути відомі особи» потрібно розглядати як сукупність двох необхідних умов.
Тобто, для визнання обставини нововиявленою недостатньо, щоб особа просто не знала про наявність певної істотної обставини, а потрібно, щоб вона і не могла знати про неї. Якщо вона все-таки могла знати про певну обставину за добросовісного ставлення до справи, тоді ця підстава для перегляду відсутня.
Частиною 4 статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами:
1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи;
2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. 
Як встановлено у ході апеляційного розгляду справи, 10.09.2018 між Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» (покупець) та АТ «ВТБ Банк» (продавець) укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, предметом якого є купівля громадсько-офісного центру (літ. У) загальною площею 28 185,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 6, корп. 3. Даний договір зареєстровано в реєстрі за №1379.
Платіжним дорученням від 10.09.2018 №4608 позивачем сплачено збір на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання (купівлі-продажу) нерухомого майна в розмірі 3 406 649,77 грн.
14.09.2018 рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Малого О.Є. №43010773 відмовлено у державній реєстрації права власності позивача на об`єкт нерухомого майна - громадсько-офісного центру (літ. У) загальною площею 28 185,2 кв.м., що знаходиться за адресою: м. Київ, бульв. Вацлава Гавела, 6, корпус 3.
14.09.2018 року між ПрАТ «Житомирський меблевий комбінат» та АТ «ВТБ Банк укладено договір про розірвання договору купівлі-продажу нерухомого майна від 10.09.2018 у зв`язку з тим, що ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 05.09.2018 №796/165/2011 накладено заборону на здійснення будь-яких дій, направлених на відчуження належного АТ «ВТБ Банк» на праві власності рухомого та нерухомого майна та відчужувати будь-яким  способом все рухоме та нерухоме майно, що належить йому на праві власності, у тому числі але не виключно, за договорами купівлі-продажу, міни, дарування тощо. Даний договір зареєстровано в реєстрі за №1426.
11.10.2018 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про повернення помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання нерухомого майна в розмірі 3 406 649,77 грн.
Листом від 22.10.2018 №97204/05 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві запропонувало звернутись до суду для встановлення правових підстав щодо повернення коштів збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операцій придбання нерухомого майна.
Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 24 квітня 2019 року задоволено позов Приватного акціонерного товариства «Житомирський меблевий комбінат» до Головного управління Пенсійного фонду України у місті Києві та визнано протиправною бездіяльність відповідача,  зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві сформувати та направити Головному управлінню Державної казначейської служби України у місті Києві подання про повернення Приватному акціонерному товариству «Житомирський меблевий комбінат» помилково сплаченого збору з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 3 406  649, 77 грн.
Також, 24 квітня 2019 року Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» укладено з Акціонерним товариством «ВТБ Банк» договір купівлі-продажу майна, що продане на аукціоні, предметом якого є купівля Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат» громадського офісного центру (літ У) загальною площею 28185,2 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Київ, бульвар Вацлава Гавела (Лепсе Івана), 6 корпус 3. Даний договір зареєстровано в реєстрі за №577.
При нотаріальному посвідченні вказаного договору від 24 квітня 2019 року, Приватним акціонерним товариством «Житомирський меблевий комбінат», на виконання вимог п. 15-3 Порядку сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з окремих видів господарських операцій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.11.1998 №1740, під час здійснення нотаріального посвідчення даного договору, як доказ на підтвердження сплати збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна ПрАТ «Житомирський меблевий комбінат» надано платіжне доручення від 10.09.2018 №4608 на суму 3 406 649,77 грн.
29.08.2019 вказана обставина, як зазначає заявник, стала відома Головному управлінню Пенсійного фонду України в м. Києві з листа ПрАТ «Житомирський меблевий комбінат» від 27.08.2019 №1685.
Разом з тим, договір купівлі-продажу майна, що продане на аукціоні №588 від 24.04.2019, під час нотаріального посвідчення якого у якості документа, що підтверджує сплату збору на обов`язкове державне пенсійне страхування було надано платіжне доручення №4608 від 10.09.2018 року на суму 3 406 649,77 грн., посвідчено 24.04.2019, реєстрація права власності на вказане нерухоме майно, згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності інд. номер 164873237 від 24.04.2019, відбулося 24.04.2019 року о 18:47:53 (а.с. 99). При цьому, рішення Окружного адміністративного суду м. Києва, що переглядається, прийнято 24.04.2019.
Отже, обставини, на які посилається заявник виникли після прийняття рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 року, а тому не вважаються нововиявленими.
Необхідними сукупними ознаками обставин, за яких їх можна вважати нововиявленими, є, по-перше, їх наявність на час вирішення адміністративної справи, по-друге, те, що ці обставини не були і не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, по-третє, обставини мають бути істотними, тобто такими, що впливають на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається. 
Вказане свідчить про відсутність підстав для перегляду за нововиявленими обставинами постанови Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 оскільки заявником не наведено істотних обставин, що існували на час вирішення адміністративної справи та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.
Решта доводів заявника націлена на здійснення переоцінки тих доказів, що вже досліджувалися судом при розгляді справи, а отже згідно з п. 1 ч. 4 ст. 361 КАС України також не є підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами.
Окрім того, колегія суддів зазначає, що 31.01.2020 АТ «Житомирський меблевий комбінат», у порядку ч.1,2 ст. 374 КАС України, звернувся до Окружного адміністративного суду м. Києва із заявою про визнання виконавчого документа таким, що не піддягає виконанню №3001/01 від 31-01.2020 із вимогою - визнати рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 24.04.2019 у справі №640/18526/18 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо сформування та направлення Головному управлінню Державної казначейської служби України у м. Києві подання про повернення Приватному акціонерному товариству «Житомирський меблевий комбінат» помилково сплаченого збору на обов`язкове державне пенсійне страхування з операції купівлі-продажу нерухомого майна у сумі 3 406 649,77 грн таким, що не підлягає виконанню.
Ретельно проаналізувавши та перевіривши всі доводи заявника, колегія суддів вважає, що вони не ґрунтуються на нормах КАС України, суперечать принципу юридичної визначеності, не відповідають вимогам ст. 361 КАС України та не є нововиявленим у розумінні чинного адміністративного законодавства, а тому у задоволенні його заяви слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, колегія суддів,  -
П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю   «Житомирський меблевий комбінат» до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України у місті Києві   про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - залишити без задоволення.
Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 10 грудня 2019 - залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач:                                                                       В. В. Кузьменко 

Судді:                                                                                           О. М. Ганечко

                                                                                                    О. І. Шурко

Повний текст постанови виготовлено 20.02.2020