ПОСТАНОВА
Іменем України

16 січня 2020 року 
Київ
справа №712/5885/17
касаційне провадження №К/9901/16510/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого - Чиркіна С.М.,
суддів:                Стародуба О.П., Шарапи В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження касаційну скаргу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради на постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.06.2017 (головуючий суддя: Марцішевська О.М.) та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 (головуючий суддя: Ключкович В.Ю., судді: Ганечко О.М., Кузьмишина О.М.) у справі №712/5885/17 за позовом Суб`єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Департаменту архітектури та містобудування управління планування та архітектури Черкаської міської ради про зобов`язання вчинити певні дії,
В С Т А Н О В И В:
В травні 2017 року Суб`єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - СПД ФОП ОСОБА_1 або позивачка) звернулася до суду з позовом до Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради (далі - відповідач), в якому просила зобов`язати відповідача продовжити термін дії паспорту прив`язки торгівельного павільйону (далі ТС), що розташований у АДРЕСА_1 та повернути зазначений паспорт прив`язки ФОП ОСОБА_1 .
На обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що мала відповідний паспорт прив`язки на розміщений ТС, проте за закінченням терміну його дії звернулася до відповідача із заявою про продовження такого терміну, однак отримала відмову, мотивовану невідповідністю розміщення ТС вимогам рішення Черкаської міської ради від 05.04.2012 №3-753 «Про затвердження схеми розміщення тимчасових споруд та внесення змін до рішень Черкаської міської ради». Позивачка вважає відмову з зазначених вище підстав невмотивованою, оскільки рішення ради частково визнано незаконним та скасовано в судовому порядку, а тому єдиним нормативним документом, який врегульовує спірні питання є Порядок розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності, затверджений наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 21.10.2011 №244, зареєстрованим в Мін`юсті 22.11.2011 за №1330/20068 (далі - Порядок №244), котрий не містить положень які б надавали відповідачу право на відмову в продовженні такого строку.   
Постановою Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.06.2017, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017, адміністративний позов задоволено частково:
зобов`язано   відповідача   розглянути заяву ФОП ОСОБА_1 від 03.04.2017 про продовження терміну дії паспорту прив`язки № 19352/ТС2 у порядку,   передбаченому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 244 від 21.10.2011.
У задоволенні решти позовний вимог відмовлено.
Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходили з того, що заява про продовження терміну дії паспорту прив`язки підлягала розгляду у порядку та у строк, передбачений Порядком № 244, проте підстав, визначених цим нормативним документом, відмова не містить. Таким чином суди попередніх інстанцій дійшли висновку, що заява розглянута не на підставі та не у спосіб, встановлений законодавством. 
Не погоджуючись з зазначеними судовими рішеннями, відповідач подав касаційну скаргу, у якій просить Верховний Суд скасувати оскаржувані судові рішення та прийняти нове рішення про відмову у задоволенні позову. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судами першої та апеляційної інстанцій неповно з`ясовані обставини справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті. Скаржник зазначає, що рішенням Черкаської міської ради від 05.04.2012 №3-753 «Про затвердження схеми розміщення тимчасових споруд та внесення змін до рішень Черкаської міської ради» затверджено комплексу схему розміщення тимчасових споруд у м. Черкаси (далі - Схема), яка визначає основні вимоги щодо порядку та умов розміщення ТС для провадження підприємницької діяльності у м. Черкаси. У пункті 17 Додатку 2 до цієї Схеми «Альбом 2. Вимоги до розміщення, зовнішнього вигляду тимчасових споруд та благоустрою прилеглих територій. Графічні пояснення до положення про розміщення ТС» (далі - Додаток № 2) містяться вимоги щодо відстані розміщення ТС від будинків та інших споруд не менше ніж за 10 м до них. З огляду на недодержання встановленої у Додатку №2 відстані розміщення ТС, підстави для продовження терміну дії паспорту прив`язки відсутні. Також скаржник наголосив на тому, що рішення ради №№3-753 в частині затвердження комплексної схеми розміщення тимчасових споруд у м. Черкаси незаконним в судовому порядку не визнавалося, а тому є чинним та обґрунтовано застосовано відповідачем у спірних правовідносинах. 
Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 19.10.2017 відкрито касаційне провадження у справі.
15.12.2017 розпочав роботу Верховний Суд і   набрав чинності Закон України від 03.10.2017 №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», яким   КАС України   викладено в новій редакції.
Підпунктом 4 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України в редакції згаданого    Закону   передбачено, що касаційні скарги (подання) на судові рішення в адміністративних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного адміністративного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.
У лютому 2018 року цю справу передано на розгляд Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду.
В порядку статті 31 КАС України, пункту 15 Перехідних положень КАС України за результатами повторного автоматизованого розподілу від 11.06.2019 визначений новий склад суду.
Ухвалою Верховного Суду від 13.01.2020 справу прийнято до провадження та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження відповідно до вимог статті 345 КАС України.
Позивачка правом на подачу відзиву на касаційну скаргу не скористалася.
Верховний Суд переглянув оскаржувані судові рішення у межах доводів касаційної скарги, з урахуванням вимог статті 341 КАС України з`ясував повноту фактичних обставин справи, встановлених судами, перевірив правильність застосування норм матеріального і процесуального права та дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.
Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивачка 03.04.2017 звернулася до відповідача через Центр надання адміністративних послуг у м. Черкаси з заявою про продовження терміну дії паспорта прив`язки торгівельного павільйону на АДРЕСА_1 , площею до 24 кв.м., до якої були додані графічні матеріли, ескізи фасадів, доручення на уповноважену особу.
Відповідач листом від 05.04.2017 повідомив позивачку про відмову у продовженні терміну дії паспорту прив`язки, оскільки відповідно до вимог рішення Черкаської міської ради від 05.04.2012 №3-753 «Про затвердження схеми розміщення тимчасових споруд та внесення змін до рішень Черкаської міської ради» стаціонарні ТС повинні розміщуватись до будинків та інших споруд на відстані, яку слід приймати залежно від ступеня їх вогнестійкості згідно ДБН 360-92**, але не менше 10м, також вказано, що розміщення ТС самовільно (без паспорту прив`язки ТС) забороняється. Крім того, відповідач зазначив, що топогеодезичне знімання є застарілим та не відображає існуючої містобудівної ситуації.
Вважаючи відмову протиправною, позивачка звернулася з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, Верховний Суд виходить з такого.
Згідно частини 4 статті 28 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.
Механізм розміщення тимчасових споруд для провадження підприємницької діяльності визначено наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №244 від 21.10.2011 (далі - Порядок №244).
Відповідно до пунктів 1.3, 1.4 Порядку №244 тимчасова споруда торговельного, побутового, соціально-культурного чи іншого призначення для здійснення підприємницької діяльності - це одноповерхова споруда, що виготовляється з полегшених конструкцій з урахуванням основних вимог до споруд, визначених технічним регламентом будівельних виробів, будівель і споруд, і встановлюється тимчасово, без улаштування фундаменту.
Комплексна схема розміщення ТС - це схема розміщення ТС на території населеного пункту або його частині.
Паспорт прив`язки ТС - це комплект документів, у яких визначено місце встановлення ТС на топографо-геодезичній основі М 1:500, схему благоустрою прилеглої території.
Відповідно до пункту 2.18 Порядку продовження строку дії паспорта прив`язки здійснюється за заявою замовника, шляхом зазначення нової дати, підпису та печатки у паспорті прив`язки органом з питань містобудування та архітектури виконавчого органу відповідної ради, районної державної адміністрації.
Таким чином, процедура продовження дії раніше виданого паспорту прив?язки полягає у визначенні нової дати у раніше виданому паспорті та засвідчення її підписом та печаткою органу з питань містобудування та архітектури.
При цьому, продовження дії паспорту не передбачає перевірку відповідності намірів щодо місця розташування ТС комплексній схемі розміщення ТС, оскільки відповідно до пунктів 2.4-2.5 Порядку така перевірка здійснюється на стадії надання паспорта, а не продовження його дії.
За таких обставин, відмова відповідача у продовження строку дії раніше виданого паспорта прив?язки існуючої тимчасової споруди з мотивів невідповідності намірів  щодо місця її розташування комплексній схемі розміщення ТС не відповідає вимогам Порядку №244, а тому висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність правових підстав для часткового задоволення позову є правильними.
Аналогічна правова позиція щодо застосування норм права у спірних правовідносинах викладена у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №357/13244/16-а.
Окремо Верховний Суд звертає увагу на те, що невідповідність місця розташування ТС комплексній схемі є іншим юридичним видом відповідальності.
Доводи касаційної скарги зводяться виключно до непогодження з оцінкою обставин справи, наданою судами попередніх інстанцій. Касаційна скарга не містять інших обґрунтувань ніж ті, які були зазначені (наведені) в запереченнях на позов, апеляційній скарзі та з урахуванням яких суди попередніх інстанцій вже надавали оцінку встановленим обставинам справи. Обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права касаційна скарга відповідача не містить. 
Частиною першою статті 350 КАС України передбачено, що суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для скасування рішень судів попередніх інстанцій - відсутні.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В:
Касаційну скаргу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради залишити без задоволення.
Постанову Соснівського районного суду м. Черкаси від 19.06.2017 та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 20.09.2017 у справі №712/5885/17 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.
Судді Верховного Суду:                                                      С. М. Чиркін
                                                                                    О. П. Стародуб                                                                                                        
                                                                                               В. М. Шарапа