ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/8550/18 Головуючий в І інстанції: Прохоренко В.В.
Номер провадження: №22-ц/819/119/20                                 Доповідач: Майданік В.В.

П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого         Майданіка В.В.,
суддів:          Кутурланової О.В.,
                        Орловської Н.В.,
секретар         Литвиненко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" в особі голови правління Гордієнка Ігоря Миколайовича на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року, у складі судді Прохоренко В.В., у справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" про захист прав споживачів шляхом стягнення страхового відшкодування, 

В С Т А Н О В И В :

11 травня 2018 року ОСОБА_1  звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просивстягнути з відповідача страхове відшкодування в розмірі 312 175,27грн; стягнути з відповідача відшкодування в розмірі 1400,00грн за проведення експертного дослідження; покласти судові витрати на відповідача. 

Позов обґрунтував наступним. 
27.04.2016 року він уклав з відповідачем договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 730529135.16, за яким застрахував належний йому автомобіль Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строк дії договору один рік.
09.01.2017 року в м. Херсоні на перехресті вулиць Адмірала Сенявіна та Паравозна, він, керуючи автомобілем Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив наїзд на електроопору, внаслідок чого вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2017 року його визнано винним у скоєнні ДТП, яка мала місце 09.01.2017 року, та притягнуто до відповідальності за ст.124 КУпАП.
Відповідно до умов договору страхування він подав до АТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" заяву про страхове відшкодування.
Листом вих.№785 від 22.03.2017 року відповідачем з приводу події, що сталася 09.01.2017 року, відмовлено у виплаті страхового відшкодування з підстав, що транспортний засіб Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 отримував ідентичні пошкодження внаслідок ДТП за страховими випадками від 04.04.2016 року, 12.06.2016 року та 09.01.2017 року, а також у зв`язку з тим, що в заяві на страхування автомобіля від 26.04.2016 року ним не було вказано факт участі автомобіля в ДТП, яка мала місце 04.04.2016 року, що є обов`язковою умовою при подачі заяви на страхування.
05.05.2017 року ним на адресу відповідача була направлена вимога, відповідно до якої він (позивач), обираючи спосіб захисту свого немайнового права, вимагав від відповідача отримання від ПАТ "Страхова компанія "Аха Страхування" та ПАТ "Cтрахова компанія "Юнівес" фотографій пошкодження транспортного засобу Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проведення у державній установі транспортно-трасологічної експертизи, на вирішення якої поставити запитання: "Чи відповідають пошкодження транспортного засобу Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 обставинам ДТП від 04.04.2016 року, 12.06.2016 року та від 09.01.2017 року?". Також, у вказаній вимозі позивач зазначив, що відповідно до вимог ст.15 Закону України "Про захист прав споживачів" письмова заява за формою, встановленою страховиком, на страхування транспортного засобу Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 заповнювалась відповідно консультації співробітника АТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна", а тому місце (поле) для позначення кількості дорожньо-транспортних пригод за останні три роки за участю страхувальника залишено не заповненим, що свідчить про інформування страховика, про раніше взяту участь вказаного транспортного засобу у ДТП. Оскільки в іншому випадку кількість ДТП за останні три роки за участю страхувальника були б зазначені цифрою нуль. Також, відповідачу було повідомлено, що раніше умови Договору № 730529135.16 від 27.04.2016 року та заява на страхування авто від 26.04.2016 року були прийняті відповідачем, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування.
Листом вих.№1637 від 14.06.2017 року відповідачем повторно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування.
20.07.2017 року на адресу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, позивачем була направлена скарга на дії відповідача.
19.09.2017 року розпорядженням №3798 Національної комісії зобов`язано відповідача усунути порушення законодавства про фінансові послуги.
29.11.2017 року постановою Національної комісії до відповідача застосовані штрафні санкції за невиконання вимог розпорядження №3798.
На підставі викладеного просив задовольнити позов.

У своєму відзиві на позовну заяву представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову, оскільки позивачем при подачі заяви про страхування приховано факт участі т/з в ДТП до укладання вказаного договору. Також вказав, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 року залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.06.2018 року яким визнано протиправним та скасовано розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг №3798 від 19.09.2017 року.

 Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року позов був задоволений, з відповідача на користь позивача було стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 313575,27грн, з яких: 312175,27грн – вартість відновлювального ремонту транспортного засобу та 1400,00грн – вартість автотоварознавчого дослідження. 

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" в особі голови правління Гордієнка Ігоря Миколайовича просить вказане рішення суду скасувати й ухвалити нове яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог,  посилаючись на порушення норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права. Зокрема зазначив, що судом не враховано той факт, що позивачем при подачі заяви на страхування не було надано інформації щодо кількості ДТП за останні три роки за його участі, за участю автомобіля, що приймається на страхування. Також зазначив, що судом першої інстанції не враховано, що, встановлюючи обставини настання страхового випадку 09.01.2017 року, відповідачем було встановлено, що автомобіль має сліди попередніх пошкоджень, оскільки відповідно до листа ПрАТ СК "Аха Страхування" від 21.03.2017 року вбачається, що 04.04.2016 року внаслідок зіткнення з автомобілем Mitsubishi, забезпеченого за договором ОСЦПВ в ПрАТ СК "Аха Страхування", автомобіль Opel Insignia, реєстраційний номер  НОМЕР_1  отримав пошкодження фар, переднього бампера, решітки радіатора, радіатора та інших деталей. Доказів відновлення авто після вказаного ДТП позивачем не надано. Також вказав, що судом не прийнято до уваги те, що постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 року залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.06.2018 року, яким визнано протиправним та скасовано розпорядження №3798 від 19.09.2017 року Національної комісії,  що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг. Крім того, вказаним рішенням встановлено обставини щодо дій відповідача, а саме факт ненадання інформації, яка має важливе значення для оцінки страхового ризику та правомірності відмови відповідача у виплаті страхового відшкодування. Також вказав, що судом невірно встановлено, щоздійснення виплати страхового відшкодування згідно платіжного доручення від 13.12.2016 року № 9994 в сумі 1356грн свідчить про визнання відповідачем умов договору від 27.04.2016 року, оскільки відповідач не заперечував факт дії умов вказаного договору страхування, страхове відшкодування було виплачено за іншим страховим випадком який мав місце 28.11.2016 року та не має відношення до даної справи, а також на момент сплати страхового відшкодування по вищевказаному страховому випадку відповідачу не було відомо про факт участі автомобіля Opel Insignia, реєстраційний номер  НОМЕР_1  в інших ДТП. Крім того, суд першої інстанції визначив розмір страхового відшкодування на підставі звіту від 03.04.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, який був поданий позивачем не в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.

Із матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне. 

27.04.2016 року між ОСОБА_1 та АТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 730529135.16, на підставі заяви на страхування транспортного засобу від 26.04.2016 року (а.с.83), за яким позивач застрахував належний йому автомобіль Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , строком на один рік (а.с.3-4).

Із акту огляду транспортного засобу, доданого до заяви на страхування від 26.04.2016 року, вбачається, що пошкодження вказаного т/з відсутні (а.с.84).

Із постанови Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2017 року вбачається, що 09.01.2017 року в м. Херсоні на перехресті вулиць Адмірала Сенявіна та Паравозна, ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в порушення вимог п.2.3 б, 12.1 ПДР, не врахував дорожньої обстановки, не впорався з керуванням та скоїв наїзд на електроопору, внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП.
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.5).

Згідно звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного ушкодженням транспортного засобу від 04.04.2017 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 становить 312175,27грн (а.с.14-15).
Із листа АТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" від 22.03.2017 року вих.№ 785 вбачається, що ОСОБА_1 подав до АТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" відповідні документи з приводу події, яка сталася 09.01.2017 року за участю автомобіля Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 під його керуванням, для виплати страхового відшкодування.
Також вбачається, що вказаним листом йому відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що вказаний транспортний засіб отримував ідентичні пошкодження внаслідок ДТП за страховими випадками від 04.04.2016 року та 12.06.2016 року, а також у зв`язку з тим, що в заяві на страхування автомобіля від 26.04.2016 року ним не було вказано факт участі автомобіля в ДТП, яка мала місце 04.04.2016 року, і суму збитку по ньому, що є обов`язковою умовою при подачі заяви на страхування (а.с.6).

Із запиту вих.№743 від 20.03.2017 року вбачається, що АТ "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" звернулась до страхової компанії "Аха Страхування", у зв`язку з тим, що під час детальної перевірки матеріалів справи дорожньо-транспортної пригоди від 09.01.2017 року було встановлено, що 04.04.2016 року внаслідок зіткнення з автомобілем Mitsubishi застрахованого по полісу ОСГПО в СК "АХА", автомобіль Opel Insignia отримав пошкодження фар, переднього бампера, решітки радіатора, радіатора та інших деталей. Відповідач просив надати інформацію: чи звертався із заявою на виплату страхового відшкодування власник автомобіля Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 у 2016 році і які саме пошкодження зазнав вказаний автомобіль, та чи була здійснена виплата страхового відшкодування власнику вказаного автомобіля? (а.с.84а).

Із відповіді страхової компанії "Аха Страхування" від 21.03.2017 року на вищевказаний запит вбачається, що 04.04.2016 року АТ СК "Аха Страхування" було повідомлено про настання події, що сталась із забезпеченим автомобілем Mitsubishi Lancer та автомобілем Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 . 17.06.2016 року АТ СК "Аха Страхування" здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ОСОБА_1 . Із протоколу огляду транспортного засобу вбачаються пошкодження передньої частини автомобіля Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с.85-87).

Відповідно до вимоги від 05.05.2017 року на адресу відповідача, позивач, обираючи спосіб захисту свого немайнового права, вимагав від відповідача отримання від ПАТ “Страхова компанія “Аха Страхування” та ПАТ “Страхова компанія “Юнівес” фотографій пошкодження транспортного засобу Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та проведення у державній установі транспортно-трасологічної експертизи, на вирішення, якої поставити запитання: ”Чи відповідають пошкодження транспортного засобу Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 обставинам ДТП від 04.04.2016 року, 12.06.2016 року та від 09.01.2017 року?”. 
Також, у вказаній вимозі, позивач зазначив, що відповідно до вимог ст.15 Закону України “Про захист прав споживачів” письмова заява за формою, встановленою страховиком, на страхування транспортного засобу Opel Insignia, реєстраційний номер НОМЕР_1 заповнювалась відповідно консультації співробітника АТ ”Акціонерна страхова компанія ”ІНГО Україна”, а тому місце (поле) для позначення кількості дорожньо-транспортних пригод за останні три роки за участю страхувальника залишено не заповненим, що свідчить про інформування страховика про раніше взяту участь вказаного транспортного засобу у ДТП. Оскільки в іншому випадку кількість ДТП за останні три роки за участю страхувальника були б зазначені цифрою нуль. 
Також, відповідачу було повідомлено, що раніше умови Договору № 730529135.16 від 27.04.2016 року та заява на страхування авто від 26.04.2016 року були прийняті відповідачем, оскільки відповідно рахунку-фактури №СК-0001696 від 02.12.2016 року на суму 2646,00грн, по страховому випадку, відповідно платіжному дорученню №9994 від 13.12.2016 року, відповідачем було виплачено страхове відшкодування у розмірі 1356,00грн (а.с.7).

Листом від 14.06.2017 року вих.№1637, відповідачем повторно було відмовлено у виплаті страхового відшкодування, з підстав зазначених у листі від 22.03.2017 року вих.№ 785 (а.с.8).

Сторонами не заперечується про те, що мала місце 28.11.2016 року ДТП, за якою відповідач уже сплатив позивачу страхове відшкодування в розмірі 1356,00грн.

20.07.2017 року на адресу Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, позивачем була направлена скарга на дії відповідача (а.с.9).

Розпорядженням від 19.09.2017 року №3798 Національної комісії, зобов`язано відповідача усунути порушення законодавства про фінансові послуги та вжити заходів для усунення причин, що сприяли вчиненню порушень (а.с.10-11).

Постановою Національної комісії №1230/2000/13-5/14/П від 29.11.2017 року, до відповідача застосовано штрафну санкцію у розмірі 1700,00грн за невиконання вимог розпорядження №3798 (а.с.12-13).

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.11.2018 року залишено без змін рішення Окружного адміністративного суду м.Києва від 25.06.2018 року яким визнано протиправним та скасовано вище вказане розпорядження №3798 (а.с.88-90). 

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що за укладеним сторонами договором добровільного страхування транспортний засіб належний позивачу застрахований від будь-яких ризиків, у тому числі внаслідок його пошкодження і в судовому засідання підтверджено пошкодження автомобіля позивача за обставин, зазначених ним, а відповідач, відмовляючи у виплаті страхового відшкодування майнової шкоди, не надав належних та допустимих доказів вини позивача у свідомому ненаданні відомостей щодо наявності інших ДТП. Крім того, суд виходив з того, що здійснення відповідачем виплати страхового відшкодування згідно платіжного доручення від 13.12.2016 року № 9994 в сумі 1 356грн., свідчить про визнання відповідачем умов договору від 27.04.2016 року. Також, суд виходив з того, що відповідачем не надано доказів на спростування обставин пошкодження транспортного засобу та суми страхового відшкодування.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки до нього він дійшов при повному та всебічному дослідженні обставин справи та давши належну оцінку зібраним у справі доказам. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував до цих правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють, і вирішив справу з дотриманням норм процесуального права. 

Згідно ст.1 Закону України "Про страхування" страхування – це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Згідно ч.1 ст.6 вказаного Закону добровільне страхування – це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Відповідно до ч.2 ст.8 вказаного Закону страховий випадок – це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Згідно з ч.2 ст.9 вказаного Закону страхова виплата – грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку.

Згідно ч.1 ст.16 вказаного Закону договір страхування – це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.1 ст.18. вказаного Закону для укладання договору страхування страхувальник подає страховику письмову заяву за формою, встановленою страховиком, або іншим чином заявляє про свій намір укласти договір страхування. При укладанні договору страхування страховик має право запросити у страхувальника баланс або довідку про фінансовий стан, підтверджені аудитором (аудиторською фірмою), та інші документи, необхідні для оцінки страховиком страхового ризику.

Відповідно до ст.20 вказаного Закону страховик зобов`язаний: 
--- 1) ознайомити страхувальника з умовами та правилами страхування; 2) протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати або страхового відшкодування страхувальнику; 3) при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом; 4) відшкодувати витрати, понесені страхувальником при настанні страхового випадку щодо запобігання або зменшення збитків, якщо це передбачено умовами договору; 5) за заявою страхувальника у разі здійснення ним заходів, що зменшили страховий ризик, або збільшення вартості майна переукласти з ним договір страхування; 6) не розголошувати відомостей про страхувальника та його майнове становище, крім випадків, встановлених законом; 7) надавати відповідним підрозділам Національної поліції інформацію про укладення договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підлягають обов`язковому технічному контролю (ч.1). 
--- умовами договору страхування можуть бути передбачені також інші обов`язки страховика (ч.2).

Згідно п.3 ч.1 ст.26 вказаного Закону визначено, що підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування є: подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку.

Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Судом встановлено, що відповідачем позивачу відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку з тим, що в заяві на страхування автомобіля від 26.04.2016 року ним не було вказано факт участі автомобіля в ДТП, яка мала місце 04.04.2016 року, і суму збитку по ньому, що є обов`язковою умовою при подачі заяви на страхування. При апеляційному розгляді справи представник відповідача підтвердив, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування стало неповідомлення позивачем про факт участі автомобіля в ДТП, яка мала місце саме 04.04.2016 року.

Апеляційний суд вважає, що у цій справі відповідачем не доведено належними доказами подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку, зокрема, не доведено того, що при подачі заяви на страхування позивачем подано свідомо неправдиві відомості про відсутність ДТП за останні три роки за його участі, що є підставою для відмови страховика у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування на підставі п.3 ч.1 ст.26 зазначеного Закону.

При цьому апеляційний суд враховує те, що п.3 ч.1 ст.26 вказаного Закону передбачає відмову у здійсненні страхових виплат або страхового відшкодування у випадку подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. А оскільки відповідач за попереднім страховим випадком, що мав місце 28.11.2016 року, сплатив позивачу як страхувальнику за вказаним договором добровільного страхування наземного транспортного засобу № 730529135.16 від 27.04.2016 року страхове відшкодування, що сторонами не заперечується, то можна дійти висновку, що відповідач як страховик, оцінивши всі матеріали, встановив відсутність подання позивачем як страхувальником свідомо неправдивих відомостей за вказаним договором добровільного страхування. А відтак вважається, що і за страховим випадком, який є предметом цієї справи, відсутні докази подання позивачем як страхувальником свідомо неправдивих відомостей за вказаним договором добровільного страхування.

Отже, встановивши зазначене, те, що відповідачем не надано доказів на спростування обставин пошкодження транспортного засобу та суми страхового відшкодування, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив позов. 
Доводи апеляційної скарги не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і є такі, що висновків суду не спростовують. Зокрема, не можуть бути прийняті до уваги посилання на ненадання позивачем, як страхувальником, при подачі заяви на страхування інформації щодо кількості ДТП за останні три роки за його участі та за участю автомобіля, а також на встановлені факти отримання раніше застрахованим автомобілем позивача пошкоджень та відсутність доказів його відновлення, оскільки, як вже було зазначено, судом встановлено, що позивачем не подавались свідомо неправдиві відомості за вказаним договором добровільного страхування. Крім того, із акту огляду транспортного засобу, доданого до заяви на страхування від 26.04.2016 року (а.с.84), вбачається, що пошкодження вказаного т/з відсутні. Також підлягають відхиленню й посилання скаржника на судове рішення, яким скасовано відповідне розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про встановлені порушення законодавства про фінансові послуги, а також яким (судовим рішенням) встановлено правомірність дій страховика по відмові у виплаті страхового відшкодування через ненадання інформації, яка має важливе значення, для оцінки страхового ризику, оскільки позивач у цій справі ОСОБА_1 не брав участі у тій справі, і, крім того, зазначеним судовим рішенням лише було констатовано факт ненадання страхувальником інформації про факт участі його автомобіля в ДТП, що і не заперечується самим позивачем, який відповідним чином пояснив таку ситуацію, але вказаним судовим рішенням не встановлювався і не міг встановлюватися факт подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку. Також підлягають залишенню поза увагою й посилання скаржника на помилковість висновку суду першої інстанції про визнання відповідачем умов договору від 27.04.2016 року саме через здійснення ним виплати страхового відшкодування за попереднім страховим випадком (28.11.2016 року), оскільки вказане спростовується зібраними у справі доказами та не підтверджено належним чином. Як вже було зазначено, відповідач як страховик, оцінивши всі матеріали, встановив за попереднім страховим випадком відсутність подання позивачем як страхувальником свідомо неправдивих відомостей за вказаним договором добровільного страхування, тобто вважається, що і за страховим випадком, який є предметом цієї справи, відсутні докази подання позивачем як страхувальником свідомо неправдивих відомостей за вказаним договором добровільного страхування. Крім того, не можуть бути прийняті до уваги посилання на визначення судом розміру страхового відшкодування на підставі поданого позивачем в неповному обсязі звіту від 03.04.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку, оскільки відповідачем не надано доказів на спростування обставин пошкодження транспортного засобу та суми страхового відшкодування, про що і було зазначено судом першої інстанції. Крім того, при розгляді справи в суді першої інстанції поданий позивачем звіт був предметом розгляду, у відзиві відповідач посилався лише на ненадання позивачем звіту від 03.04.2017 року і зовсім не посилався на його неповноту.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України це є підставою для того, щоб апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.

Керуючись ст.ст.367, п.1 ч.1 ст.374, ст.375 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства "Акціонерна страхова компанія "ІНГО Україна" в особі голови правління Гордієнка Ігоря Миколайовича залишити без задоволення.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 17 вересня 2019 року залишити без змін.
       
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Дата складення повного тексту постанови – 13 лютого 2020 року.

Головуючий                                _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                 В.В. Майданік
       
Судді:                                        _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                 О.В. Кутурланова
                        
                                       _ _ _ _ _ _ _ _ _ _                  Н.В. Орловська