Постанова        
Іменем України
 
15 січня 2020 року
м. Київ
 
справа № 362/1102/19
провадження № 61-12856св19
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
головуючого - Ступак О. В.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., Усика Г. І. (суддя-доповідач), 
Черняк Ю. В.
 
учасники справи:
 
заявник - ОСОБА_1 ,
 
представник заявника - ОСОБА_2 ,
 
особа, яка подала апеляційну та касаційну скарги - Іпотечний центр в м. Києві та Київської області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»,  
 
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Іпотечного центру в м. Києві та Київської області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року у складі судді Корнієнка С. В. та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2019 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Мазурик О. Ф., Махлай Л. Д.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Короткий зміст заяви про забезпечення позову  
 
У лютому 2019 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (далі - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву»), про поділ майна подружжя.
 
На обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначав, що він та 
 ОСОБА_3 у період шлюбу придбали двокімнатну квартиру, загальною площею 74,2 кв. м, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3 Зазначена квартира придбана за рахунок кредитних коштів у розмірі 507 677,00 грн, наданих ОСОБА_3 на підставі кредитного договору від 21 липня 2011 року № 6.
 
Він виявив бажання поділити зазначене нерухоме майно шляхом укладення нотаріально посвідченого договору, але ОСОБА_3 відмовилася поділити майно в добровільному порядку. При підготовці позовної заяви стало відомо, що у провадженні державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - Васильківський МВ ДВС ГТУЮ у Київській області) Старцевої В. О. перебуває виконавче провадження № 56917708, відкрите з примусового виконання виконавчого листа № 758/9921/15-ц від 20 червня 
2018 року, виданого Подільським районним судом м. Києва про звернення стягнення на майно боржника ОСОБА_3 , на підставі якого здійснюється звернення стягнення на двокімнатну квартиру в рахунок стягнення грошових коштів у розмірі 620 041,78 грн на користь Іпотечного центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву».
 
Оскільки Ѕ частина квартири належить йому, а звернення стягнення відбувається на майно боржника, що перебуває у спільній сумісній власності подружжя, відчуження належної йому частки квартири на електронних торгах, порушує його права як співвласника спірного майна. 
 
Посилаючись на наведене просив вжити заходів забезпечення позову шляхом заборони Державному підприємству «СЕТАМ» Міністерства юстиції України (далі - ДП «СЕТАМ») або будь-якому його регіональному відділенню, проводити електронні торги щодо предмету іпотеки, та зупинити реалізацію арештованого майна: двокімнатної квартири, загальною площею 74,2 кв. м, розташованої за адресою: 
АДРЕСА_1 , номер лоту 330874.
 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року заяву представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено. 
 
Заборонено вчиняти дії ДП «СЕТАМ» або будь-якому його регіональному відділенню, а саме проводити електронні торги щодо предмету іпотеки та зупинити реалізацію арештованого майна: двокімнатної квартири, загальною площею 74,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , номер лоту: 330874.
 
Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що надані ОСОБА_1 та його представником докази підтверджують намір заявника звернутися до суду з позовом про поділ спільного майна подружжя, а тому невжиття заходів забезпечення позову у спосіб заборони вчиняти дії ДП «СЕТАМ» або будь-якому його регіональному відділенню щодо проведення електронних торгів з реалізації предмету іпотеки та зупинення реалізації спірного нерухомого майна може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду,що призведе до порушення збалансованості інтересів сторін та істотного порушення прав і законних інтересів позивача до вирішення справи по суті. 
 
Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року виправлено описку в ухвалі Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року, зокрема, зазначено вірно адресу місцезнаходження предмету іпотеки, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , номер лоту: 330874.   
 
Короткий зміст рішення апеляційного суду
 
Постановою Київського апеляційного суду від 04 червня 2019 року апеляційну скаргу Іпотечного центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» залишено без задоволення, ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року залишено без змін.
 
Постанова апеляційного суду мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову є законним та обгрунтованим, застосований судом першої інстанції захід забезпечення позову в повній мірі відповідає характеру спірних правовідносин та нормам процесуального закону. Оскільки ОСОБА_1 має намір звернутися з позовною заявою про поділ майна подружжя та визнання за ним права власності на Ѕ частину квартири, реалізація спірної квартири на прилюдних торгах може ускладнити або унеможливити виконання майбутнього рішення суду або ефективний захист, чи поновлення порушених прав ОСОБА_1 .
 
Узагальнені доводи касаційної скарги
 
У липні 2019 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Іпотечного центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», у якій просило скасувати ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2019 року, ухвалити у справі нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову.
 
Касаційна скарга мотивована тим, щооскаржувані судові рішення ухвалені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права. Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на відсутність підстав для забезпечення позову з огляду на те, що спірна квартира перебувала в іпотеці Іпотечного центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_3 за кредитним договором, яка не виконувала умови кредитного договору, а тому з неї судовим рішенням, що перебуває на стадії примусового виконання, стягнуто кредитну заборгованість. Поділ майна подружжя не впливає на дійсність договору іпотеки, і не позбавляє заявника права задовольнити забезпечені вимоги за рахунок предмету іпотеки. Крім того, судами не ураховано, що відповідно до статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження його іпотекою.  ОСОБА_1 не обгрунтував, а суди не перевірили у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про поділ майна подружжя з огляду на те, що спірна квартира була передана Іпотечному центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в іпотеку за згодою ОСОБА_1 на забезпечення виконання його дружиною  ОСОБА_3 зобов`язань за кредитним договором, а тому він усвідомлював ризики невиконання його дружиною зобов`язань за кредитним договором, в тому числі можливість примусової реалізації спірної квартири на виконання рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором. За таких обставин висновок суду першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, є безпідставним. 
 
Відзив на касаційну скаргу не подано. 
 
Рух справи у суді касаційної інстанції
 
Відповідно до статті 388 ЦПК України, який набрав чинності з 15 грудня 
2017 року, судом касаційної інстанції є Верховний Суд.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 липня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її з суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2019 року справу призначено до судового розгляду.
 
За змістом частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
 
Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
 
Установлені судами фактичні обставини справи 
 
Судами попередніх інстанцій установлено, що двокімнатна квартира, загальною площею 74,2 кв. м, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 була придбана дружиною заявника - ОСОБА_3 , за рахунок кредитних коштів, отриманих за кредитним договором, укладеним 21 липня 2011 року між Іпотечним центром в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» та ОСОБА_3 .
 
Зазначена квартира була передана ОСОБА_3 , дружиною ОСОБА_1 , в іпотеку Іпотечному центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» на забезпечення виконання нею зобов`язань за зазначеним вище кредитним договором.
 
На виконання рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 
2018 року у справі № 758/9921/15-ц, за позовом Іпотечного центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 620 041,78 грн, відкрито виконавче провадження 
№ 56917708, на виконання якого спірна квартира підлягає реалізації шляхом проведення електронних торгів, призначених на 06 березня 2019 року.
 
Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову до подання ОСОБА_1 позовної заяви до 
ОСОБА_3 , третя особа - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», про поділ майна подружжя, шляхом заборони ДП «СЕТАМ» або будь-якому його регіональному відділенню, проводити електронні торги щодо предмету іпотеки та зупинення реалізації арештованого майна, номер лоту 330874.
 
Позиція Верховного Суду та нормативно-правове обгрунтування 
 
Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
 
Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
 
Згідно із пунктами 2, 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено зобороною вчиняти певні дії та зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам. 
 
Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
 
Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.
 
ОСОБА_1 та його представникОСОБА_2 не обгрунтували, а суди не перевірили у чому полягають об`єктивні ризики невиконання чи утруднення виконання майбутнього можливого рішення суду у справі про поділ майна подружжя з огляду на те, що спірна квартира була передана Іпотечному центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» в іпотеку за іпотечним договором, який ОСОБА_1 не оскаржував. 
 
За змістом статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, іпотека є дійсною для набувача цього нерухомого майна, навіть якщо до його відома не була доведена інформація про обтяження цього майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у такому обсязі і на таких умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. До того ж, за змістом частини четвертої статті 65 СК України договори кредиту та іпотеки, укладені в інтересах сім`ї, створюють обов`язки для обох із подружжя. ОСОБА_1 та його представник не надали будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження того, що договір іпотеки був укладений ОСОБА_3 всупереч інтересам сім`ї та не ставили питання про визнання його недійсним. 
 
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
 
Суди попередніх інстанцій не звернули увагу на невиконання боржником рішення Подільського районного суду м. Києва від 24 квітня 2018 року у справі № 758/9921/15-ц про стягнення з     ОСОБА_4 на користь Іпотечного центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» заборгованості за кредитним договором урозмірі 620041,78 грн, що перебуває на примусовому виконанні у Васильківському МВ ДВС ГТУЮ у Київській області. 
 
Згідно зі статтею 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
 
Заборона проводити електронні торги та зупинення реалізації арештованого нерухомого майна порушує права Іпотечного центру в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», як стягувача у виконавчому провадженні, а тому оскаржувані судові рішення не можна визнати законними та обгрунтованими. 
 
Про необгрунтованість заяви про забезпечення позову свідчить і те, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24 липня 2019 рокуу задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа -Іпотечний центр в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» про поділ майна подружжя, відмовлено. 
 
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги
 
Згідно з частинами першою, четвертою статті 412 ЦПК України підставами для скасування судових рішень повністю або частково і ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. 
 
Зважаючи на викладене, Верховний Суд вважає, що суди попередніх інстанцій дійшли помилкових висновків про наявність підстав для задоволення заяви представника  ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову, а тому оскаржувані судові рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову. 
 
Щодо розподілу судових витрат
 
Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). 
 
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
З огляду на висновок Верховного Суду щодо суті вирішення касаційної скарги, понесені Іпотечним центром в м. Києві та Київській області ДСФУ «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» судові витрати у зв`язку з подачею апеляційної та касаційної скарг у розмірі 3 842,00 грн покладаються на ОСОБА_1 . 
 
Керуючись статтями 141, 400, 409, 412, 415, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Касаційну скаргу Іпотечного центру в м. Києві та Київської області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» задовольнити.
 
Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 березня 2019 року та постанову Київського апеляційного суду від 04 червня 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення.
 
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони проведення електронних торгів щодо предмету іпотеки та зупинення реалізації арештованого нерухомого майна, відмовити. 
 
Стягнути із ОСОБА_1 на користь Іпотечного центру в м. Києві та Київської області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» 3 842,00 грн на відшкодування судових витрат.
 
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                                                  О. В. Ступак Судді:                                                                                               І. Ю. Гулейков 
С. О. Погрібний
Г. І. Усик
Ю. В. Черняк