Провадження № 33/4820/146/20 
Справа № 677/10/20 Головуючий в 1-й інстанції Вознюк Р. В. 
Категорія: ч. 1 ст. 130 КУпАП Доповідач Федорова Н. О. 

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 лютого 2020 року м. Хмельницький

Суддя Хмельницького апеляційного суду Федорова Н.О., з участю секретаря судового засідання Купельської Н.П., особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника – адвоката Сидорука Дмитра Вікторовича, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Хмельницькому справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року, -
в с т а н о в и л а :
Цією постановою

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сорокодуби, Красилівського району, Хмельницької області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , мешканця АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні одну дитину, працюючого охоронцем ПАТ Красилівський цукровий завод,

визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 600 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 10200 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік.
Постановлено стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 420 грн. 40 коп. судового збору.
За постановою суду,  16 грудня 2019 року, о 02 год. 25 хв., в м. Красилові по вул. Грушевського, Хмельницької області, ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 2106», державний номерний знак НОМЕР_1 , з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота), від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився у присутності двох свідків, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
В поданій апеляційній скарзі  ОСОБА_1  просив постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю складу адміністративного правопорушення.
Постанову вважає незаконною, а висновки суду не відповідають обставинам справи.
В порушення вимог закону, працівником поліції йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням недозволеного спеціального технічного засобу «Драгер», а зовсім іншого, невідомого приладу.
Документів, які б підтвердили можливість та законність використання зазначеного технічного засобу йому не надали, не повідомили назви та моделі такого, не проінформували про порядок його застосування.
Окрім того, працівник поліції роз`яснив йому, що він має право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, що переконало його у наявності такого права і що законом відповідальності за відмову від проходження огляду не встановлено.
Разом з тим, ОСОБА_1 не був відсторонений від керування транспортним засобом, що виключає його перебування в стані алкогольного сп`яніння.
Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1  та його захисника Сидорука Д.В. на підтримку апеляційної скарги з посиланням на зазначені в ній доводи, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що така задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до ст. ст. 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вказані вимоги при розгляді даної справи суддею першої інстанції виконанні в повній мірі.
Відповідно до ч. 1 ст. 130 КУпАП керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, тягнуть за собою накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік і на інших осіб – накладення штрафу на водіїв у розмірі шестисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Отже, відповідальність особи, яка керує транспортним засобом виникає і в разі її відмови від проходження відповідно до встановленого законом порядку огляду на стан сп`яніння.
Висновок суду про наявність складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, в діях ОСОБА_1 ґрунтується на зібраних та досліджених в судовому засіданні доказах, яким суд дав належну правову оцінку.
Хоча ОСОБА_1 винним себе не визнає, його винуватість у вчиненні вищезазначеного адміністративного правопорушення підтверджується сукупністю зібраних по справі доказів, досліджених як судом першої інстанції, так і апеляційним судом. 
       Зокрема, даними:
- протоколу про адміністративне правопорушення серії БД № 392511 від 16 грудня 2019 року, згідно яких 16 грудня 2019 року о 02 год. 25 хв. в м. Красилів по вул. Грушевського 148, водій ОСОБА_1 керував автомобілем «ВАЗ 2106» д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння (нестійка хода, запах алкоголю з порожнини рота). Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку як на місці зупинки, так і в медичному закладі, відмовився в присутності двох свідків, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с.1); 
- письмовими поясненнями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , згідно яких 16 грудня 2019 року, близько 02 год. 50 хв. вони були запрошені працівниками поліції бути свідками при складанні протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП щодо водія ОСОБА_1 . В їх присутності останній відмовився, у встановленому законом порядку, пройти тест на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою приладу «Драгер» та в медичному закладі. Такі пояснення свідки підтвердили своїми підписами (а.с. 2,3).
Відмова ОСОБА_1 від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу у присутності двох свідків підтверджується також даними відеозаписів означеної події, які зафіксовані на відеокамери працівниками поліції (а.с. 6).
Суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Вищезазначені докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені у визначеному процесуальним законом порядку.
Докази, які б підтверджували їх фальсифікацію, матеріали справи не містять. 
Враховуючи викладене, доводи апелянта про те, що в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст. 130 КУпАП, є надуманими, на увагу не заслуговують і спростовуються вищезазначеними доказами. 
Твердження апелянта про те, що працівником поліції йому було роз`яснено право відмовитись від проходження огляду на стан сп`яніння, що переконало його у наявності у нього такого права і що законом відповідальності за відмову від проходження огляду не встановлено, є необґрунтованим, оскільки, з відеозапису, наявного в матеріалах справи вбачається, що працівником поліції було роз`яснено ОСОБА_1 , що відмова від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння передбачає встановлену законом відповідальність за ст. 130 КУпАП.
Доводи ОСОБА_1 про те, що працівником поліції йому було запропоновано пройти тест на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням не дозволеного спеціального технічного засобу «Драгер», а зовсім іншого, невідомого приладу є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження зазначеного матеріали справи не містять.
Натомість, з письмових пояснень свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , відеозапису з нагрудних камер поліцейських вбачається, що ОСОБА_1 пропонувалось пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу саме з допомогою спеціального технічного засобу "Драгер", на що останній відмовився.
Посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_1 на те, що документів, які б підтвердили можливість та законність використання технічного засобу йому не надали, не повідомили назви та моделі такого, не проінформували про порядок його застосування, апеляційний суд до уваги не приймає, виходячи з наступного.
Відповідно п. 5 розділу II спільного наказу МВС України та МОЗ України від 09.11.2015 № 1452/735 «Про затвердження Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» перед проведенням огляду на стан сп`яніння поліцейський інформує особу, яка підлягає огляду на стан сп`яніння, про порядок застосування спеціального технічного засобу та на її вимогу надає сертифікат відповідності та свідоцтво про повірку робочого засобу вимірювальної техніки.
З матеріалів справи вбачається, що водій ОСОБА_1 відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі, що підтверджується наявними в справі доказами, а тому підстав для надання йому інформації про технічний засіб та порядок його застосування у працівників поліції не було, оскільки така інформація надається безпосередньо перед проведенням огляду.
Твердження апелянта про те, що працівниками поліції ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, а тому він не перебував в стані алкогольного сп`яніння, апеляційний суд до уваги приймає, оскільки вказане не спростовує факту вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи сукупність вищевказаних доказів, суд першої інстанції, повно, всебічно та об`єктивно розглянувши справу, прийшов до правильного висновку про їх достатність для встановлення вини ОСОБА_1 та вмотивовано визнав його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Адміністративне стягнення, накладене на  ОСОБА_1  в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП у виді штрафу в розмірі шестисот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 10200 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік відповідає положенням ст.ст. 33-35 КУпАП щодо загальних правил накладення стягнень за адміністративні правопорушення, є адекватним скоєному і відповідає особі правопорушника.
З врахуванням вищевикладеного, апеляційний суд вважає, що постанова Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року є законною та обґрунтованою, а підстави для її скасування та закриття провадження, як того просить апелянт, - відсутні.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП, суд –

п о с т а н о в и в :
Постанову Красилівського районного суду Хмельницької області від 24 січня 2020 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП залишити без змін, а його апеляційну скаргу – без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя Хмельницького 
апеляційного суду Федорова Н.О.