Справа № 350/1300/19 
Провадження № 22-ц/4808/101/20 
Головуючий у 1 інстанції Максимів І. В. 
Суддя-доповідач Фединяк 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 січня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:
головуючого  Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)
суддів:           Бойчука І.В., Девляшевського В.А.    
секретаря          Турів О.М.
з участю представника ОСОБА_1 адвоката Ошуста С.Є.,        
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Рожнятівського районного суду від 15 жовтня 2019 року, постановлене у складі судді Максиміва І. В. у  смт. Рожнятів, 
ВСТАНОВИВ:
У  липні 2019 року   ОСОБА_2  звернулась в суд з позовом до  ОСОБА_1  про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.
Позовна заява мотивована тим, що ухвалою Рожнятівського районного суду від 23 травня 2014 року між сторонами затверджено мирова угода, згідно умов якої з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. З 12 лютого 2019 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з нею та перебуває на її повному матеріальному утриманні. Відповідач згідно рішення суду сплачує щомісячно аліменти на утримання дитини в розмірі 500 грн, яких не вистачає для нормального фізичного та духовного розвитку дитини, забезпечення її одягом, взуттям, продуктами харчування, тощо. Відповідач є фізично здоровою працездатною особою. Крім того, присуджений раніше розмір аліментів на утримання дитини є незначним, значно меншим за п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку визначеного законом. Посилаючись на те, що ОСОБА_1 є батьком дитини, вже тривалий час працює сезонно на заготівлі лісу в Російській Федерації, отримує високі доходи, а тому може сплачувати аліменти в більшому розмірі, донька потребує коштів для забезпечення нормального існування, просила збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_1 на її користь на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 з 500 грн. до 1500,00 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення доньки повноліття.
Рішенням Рожнятівського районного суду від 15 жовтня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про зміну розміру аліментів задоволено.
Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_1 , згідно ухвали Рожнятівського районного суду від 23 травня 2014 року та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття.
Виконавчий лист по справі № 350/579/14-ц, провадження №2/350/396/2014, виданий Рожнятівським районним судом відкликано, після його фактичного виконання.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1000 (одну тисячу) гривень витрат за надання їй правової допомоги та судовий збір у розмірі 768 грн 40 коп. в дохід Державної судової адміністрації України. 
Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування оскаржуваного рішення суду з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. На думку апелянта, між сторонами досягнута згода щодо розміру сплати аліментів у розмірі 500 грн щомісячно на отримання дочки ОСОБА_3 . Така домовленість грунтується на умовах мирової угоди затверджених ухвалою Рожнятівського районного суду від 23 травня 2014 року, за якою він відмовився на користь ОСОБА_6 від права власності на свою частку в спільному майні подружжя, що становить Ѕ частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 . Таким чином, спір з приводу стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 вирішено по суті ухвалою Рожнятівського районного суду від 23 травня 2014 року, ухвала не оскаржувалась та набрала законної сили. Крім того, ОСОБА_2 не надала жодних доказів необхідності збільшення розміру аліментів. 
Відзив на апеляційну скаргу у встановлений апеляційним судом строк не надходив.
Відповідно до ч.3 ст.360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги, просить скаргу задовольнити.
ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, проте у судове засідання не з`явився, що відповідно ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи у його відсутності.
Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав. 
Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.
Оскаржуване рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.
Задовольняючи  позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_7 є батьком ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час проживає із матір`ю та перебуває на її утриманні. На даний час прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить 2118,00 грн., а визначений ухвалою суду від 23 травня 2014 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки, є значно меншим від цього мінімуму. Тому суд вважав за необхідне позов задовольнити та збільшити розмір аліментів, що стягуються з відповідача на підставі ухвали Рожнятівського районного суду від 23 травня 2014 року на користь позивачки на утримання їх неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.
Проте з висновком суду щодо збільшення розміру аліментів погодитись не можна, так як суд першої інстанції неповно з`ясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які є недоведеними, та неправильно застосував норми матеріального права.
       Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому ІНФОРМАЦІЯ_2 народилась дочка ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 , видане виконкомом Красненської сільської ради Рожнятівського району Івано-Франківської області від 10.04.13 року (а.с. 7).
Ухвалою Рожнятівського районного суду від 23 травня 2014 року визнано мирову угоду, згідно умов якої ОСОБА_8 погоджується на стягнення на її користь з ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а у випадку навчання дитини - на час навчання, але не більше як на строк, до досягнення дитиною 23-ох річного віку. ОСОБА_1 погодився на виплату аліментів та відмовився на користь ОСОБА_8 від права власності на свою частку в спільному майні подружжя, що становить 1/2 частку будинковолодіння по АДРЕСА_1 , яке складається з житлового будинку житловою «А» площею 56,2 кв м, загальною площею 84,5 кв м, літньої кухні «Б», сараю «В», сараю «Г» на неприватизованій земельній ділянці кадастровий номер 2624886701010020070, що належить сторонам на праві спільної приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18.05.2013 року Першою Рожнятівською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого 18.05.2014 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (витяг №3606651, номер запису 974291, реєстраційний номер об"єкта 58323426248) і погодився на визнання та реєстрацію за ОСОБА_8 права власності в цілому на вказане будинковолодіння.
Після виконання сторонами умов цієї мирової угоди погодили, що не матимуть одне до другого будь-яких претензій, пов`язаних із стягненням аліментів на утримання дитини та із спірним майном - будинковолодінням. 
Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_2 , раніше - ОСОБА_8 звернулась з позовом до ОСОБА_1 про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що присуджений раніше розмір аліментів на утримання дитини є незначним, значно меншим за п`ятдесят відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку визначеного законом. Тазом з тим, відповідач працює та отримує високу заробітну плату і може сплачувати аліменти у розмірі 1500 грн на утримання неповнолітньої дитини.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням, зокрема фізичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (частини перша і третя статті 13 ЦПК України ).
Ухвалюючи рішення про задоволення позову та збільшення розміру аліментів у зв`язку із тим, що на даний час змінився прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років і становить 2118,00 грн., а визначений ухвалою суду від 23 травня 2014 року розмір аліментів, що стягуються з відповідача на користь позивачки, є значно меншим від цього мінімуму, судом не враховано, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України
Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20 червня 2019 року у справі №632/580/17. 
Згідно роз`яснень, викладених у пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення.
Також суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивачка заявляла вимоги щодо збільшення розміру аліментів у зв`язку з покращенням матеріального становища відповідача, внаслідок чого допустив порушення вимог, передбачених ст.13 ЦПК України. 
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Згідно  ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. 
Відповідно ч.ч.1,2 ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення для справи.
У частині першій статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.
У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. СК України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. 
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У судовому засіданні ОСОБА_2 не надала належних та допустимих доказів того, що у сторін відбулись зміни, визначені статтею 192 СК України, що обумовлюють можливість збільшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої доньки з ОСОБА_1 .
Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно вимог п. п. 1, 3, 4 ч. 1, 2 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає рішення суду першої інстанції як таке, що постановлено з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, а також з допущенням порушення норм матеріального та процесуального права, тому підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 374, 376, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Рожнятівського районного суду від 15 жовтня 2019 року скасувати.
       Ухвалити нове рішення.
Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про зміну розміру аліменті на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст складений 22 січня 2020 року.

Судді:                                                        В.Д.Фединяк
                                                               І.В.Бойчук
       В.А.Девляшевський