ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1393/20 Справа № 201/7011/19 	  	Суддя у 1-й інстанції - Демидова С. О. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 39     

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2020 року                                                                 м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:         
головуючого - Петешенкової М.Ю.
суддів - Деркач Н.М., Пищиди М.М.,
при секретарі - Керімовій-Бандюковій Л.К.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 
на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом (а.с. 1-6).
В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що постановою державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 15 травня 2019 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з тим, що спадкове майно, а саме квартира АДРЕСА_1 , за життя ОСОБА_3 була переобладнана, проте така перебудова не була зареєстрована у встановленому законом порядку. 
Враховуючи вищезазначені обставини він позбавлений можливості прийняти у спадщину належну за життя батькові і заповіщену останнім позивачеві квартиру окрім судового рішення, ОСОБА_1 звернувся до суду і просив суд визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом, відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що спірна квартира у встановленому законом порядку до експлуатації прийнята не була та є самочинним будівництвом, право власності на яке спадкодавець за життя не набув, у зв язку з чим спірне майно до складу спадщини не увійшло, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити.
В апеляційній скарзі, ОСОБА_1 посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції повно та всебічно не дослідив обставин, що мають значення для справи, зокрема, не досліджено набуття права власності на нерухоме майно, не вірно встановлено правовідносини, які виникли між сторонами, що призвело до ухвалення незаконного судового рішення.
На час розгляду справи, відзивів не надходило. 
Апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.
Відповідно до статті 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.
Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 51). 
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого 08 жовтня 2018 року Соборним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с. 78).
Згідно з матеріалами спадкової справи ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом.
У встановлений законом шестимісячний строк ОСОБА_1 звернувся до Першої дніпровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 (а.с. 77 зворот).
Згідно із заповітом, зареєстрованим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Фаст Л.Д. 03 квітня 2008 року в реєстрі нотаріальних дій за № 1627, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на випадок своєї смерті заповів належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_1 , а також паркувальне місце поз.11 у приміщенні №99 цокольного поверху в житловому будинку літ. А-10, розташованому за адресою: АДРЕСА_2 – синові ОСОБА_1 (а.с. 9, 79 зворот).
Зі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 26 жовтня 2007 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради на ім`я ОСОБА_3 вбачається, що за останнім зареєстроване право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3 . Опис об`єкта зазначено: загальна площа 147,4 кв.м, житлова площа 139,9 кв.м, в житловому будинку літ. А-10 квартира АДРЕСА_4 , яка складається з: 1-житлова, 2-туалет, І-лоджія, ІІ-балкон, ІІІ-балкон (а.с. 10, 11).
Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 24 квітня 2019 року за ОСОБА_3 зареєстровано право власності на квартиру АДРЕСА_1 ) на підставі свідоцтва про право власності НОМЕР_2 № 075618 від 26 жовтня 2007 року (а.с. 91 зворот-93). 
З технічного паспорту на зазначену квартиру вбачається, що ця кватира була переобладнена з однокімнатної квартири в трикімнатну. Загальна площа квартири була змінена з 147,4 кв.м на 129,5 кв.м. (а.с. 18-24).
Право власності на перебудовану квартиру не було зареєстровано у визначеному законом спосіб, у зв`язку із чим постановою державного нотаріуса Першої дніпровської державної нотаріальної контори від 15 травня 2019 року ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 16-17).
Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що спірна квартира у встановленому законом порядку до експлуатації прийнята не була та є самочинним будівництвом, право власності на яке спадкодавець за життя не набув.
З такими висновками суду першої інстанції погодитися не можливо.
Відповідно до статтей 1216,1217,1218 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Статтею 1223 ЦК УКраїни передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. 
Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Згідно із частиною першою статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Відповідно до статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Враховуючи, що позивачу як спадкоємцю відмовлено у підтверджені його прав шляхом видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, у тому числі щодо прав та обов`язків; відповідачем у справі не визнається право власності позивача на переобладнану квартиру АДРЕСА_1 , після смерті  ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1  в цілому, з підстав відсутності реєстрації права власності на єдину квартиру за померлим батьком, апеляційний суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача обраним ним шляхом. 
Згідно з частиною другою статті 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.
Відповідно до п.1 Постанови КМУ від 7 червня 2017 р. № 406 «Про затвердження переліку будівельних робіт, які не потребують документів, що дають право на їх виконання, та після закінчення яких об`єкт не підлягає прийняттю в експлуатацію» - роботи з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, а також нежилого будинку, будівлі, споруди, приміщення в них, виконання яких не передбачає втручання в огороджувальні та несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, — щодо об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (CCI).
Відовідно до статті 100 Житлового Кодексу України - Переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення - Виконання наймачем робіт з переобладнання та перепланування жилого будинку і жилого приміщення, які не передбачають втручання в несучі конструкції та/або інженерні системи загального користування, не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. Після завершення зазначених робіт введення об`єкта в експлуатацію не потребується. Виконання робіт, визначених частиною першою цієї статті, внаслідок яких змінюється площа, кількість чи склад приміщень у будинках державного чи громадського житлового фонду, допускається за письмовою згодою наймодавця (орендодавця), якщо інше не передбачено договором найму (оренди).
З метою приведення технічної документації спірної квартири у відповідність до норм чинного законодавства для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, 10 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до ФОП ОСОБА_4 , яким за результатами проведеної технічної інвентаризації було складено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 182-187).
Відповідно до даних технічного паспорта, за результатами внутрішніх обмірів внаслідок проведеного перепланування внутрішніх приміщень квартири, без втручання в несущі конструкції, шляхом встановлення ненесучіх перегородок, загальна площа квартири склала 129,5 кв.м., житлова площа квартири склала 75,1 кв.м, що також відображено у технічному паспорті, складеного КП “ДМБТІ” станом на 31 серпня 2007 року (а.с. 18-25). Всі внутрішні перепланування та зміни площ внутрішніх приміщень квартири відбулись за рахунок перепланувань без порушень капітальних стін та внутрішніх комунікацій. 
Таким чином всі внутрішні перепланування та зміни площ внутрішніх приміщень квартири відповідно до чинного законодавства не вважаються об”єктами самочинного будівництва, та не підлягають введенню в експлуатацію. 
Встановивши, що ОСОБА_3 здійснив перепланування об”єкта нерухомості, отже, в нього виникло “право очікування”, яке є складовою частиною майна, як об”єкта цивільних прав, отримати право власності на спірну переплановану квартиру в майбутньому, яке він не встиг отримати за життя.
Разом з цим, переобладнана квартира є об”єктом цивільних прав та обов”язків, та спадкоємець має право на спадкування усіх прав та обов”язків, які належали спадкодавцю щодо цієї квартири, у тому числі права реєстрації прав на нерухоме майно.
Згідно п.п. 1,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З викладених вище підстав, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню, у зв”язку з неправильним застосуванням норм матеріального права та ухвалення нового рішення про задоволення позову.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -  ОСОБА_2 - задовольнити.
Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 18 вересня 2019 року скасувати.
Позов ОСОБА_1 до Дніпровської міської ради, третя особа Перша дніпровська державна нотаріальна контора про визнання права власності у порядку спадкування за заповітом - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності у порядку спадкування за заповітом, на квартиру АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: Н.М. Деркач

М.М. Пищида