ПОСТАНОВА
Іменем України

13 лютого 2020 року 
Київ
справа №520/3571/17
адміністративне провадження №К/9901/35605/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача                                                    Мельник-Томенко Ж.М., 
суддів -                                                             Жука А.В., 
                                                                      Мартинюк Н.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні адміністративну справу 
за касаційною скаргою ОСОБА_1 
на постанову Київського районного суду міста Одеси від 27.09.2017 (головуючий суддя - О. І. Калашнікова)
та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 (головуючий суддя - А.Г. Федусик, судді - Л.Є. Зуєва, О.А. Шевчук)
у справі №  520/3571/17
за позовом ОСОБА_1 
до Одеської міської ради, 
третя особа - Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області,
про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди, 

встановив:

Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування 
1. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Одеської міської ради, в якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність Одеської міської ради стосовно ненадання відповіді на його звернення від 13.02.2017 про надання пояснень в письмовій формі з приводу невиконання рішення суду;
- зобов`язати Одеську міську раду розглянути по суті та надати відповідь на його звернення від 13.02.2017 про надання пояснень в письмовій формі з приводу невиконання рішення суду;
- стягнути з Одеської міської ради через Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області моральну шкоду, заподіяну йому протиправною бездіяльністю у вигляді ненадання відповіді на його звернення від 13.02.2017, у розмірі 50  000 грн. 
2. В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що 13.02.2017 звернувся до Голови Одеської міської ради із заявою про надання пояснень в письмовій формі з приводу невиконання рішення суду, відповідь на своє звернення не отримав. Вважає, що бездіяльністю Одеської міської ради порушено Закон України «Про звернення громадян». Також стверджував, що неправомірна бездіяльність Одеської міської ради спричинила йому моральну шкоду, яка полягає у перенесених душевних і моральних стражданнях, зміні усталеного способу життя, порушенні нормальних відносин у сім`ї, психологічному дискомфорті і почутті безнадійності у верховенстві закону, почутті сорому і нікчемності перед посадовими особами органів місцевого самоврядування та погіршенні самопочуття.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій 
3. Постановою Київського районного суду міста Одеси від 27.09.2017, залишеною без змін постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018, позов залишено без задоволення. 
4. При прийнятті рішень суди попередніх інстанцій прийшли до висновку, що Одеською міською радою права ОСОБА_1 , визначені Законом України «Про звернення громадян» не порушені.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги 
5. У касаційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити постанову про задоволення позовних вимог.   
6. В обґрунтування вимог касаційної скарги позивач вказує, що за зверненням від 13.02.2017 до Голови Одеської міської ради він просив розглянути на черговій сесії питання щодо затвердження проекту із землеустрою з відведення та передачі у приватну власність ОСОБА_1 земельної ділянки по АДРЕСА_1 для будівництва жилого будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка). Однак на жодній черговій сесії Одеської міської ради депутати не розглядають його звернення. Лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 13.03.2017, на думку позивача, не є конкретною відповіддю на його заяву від 13.02.2017.  
Позиція інших учасників справи
7. Відсутність відзиву на касаційну скаргу не перешкоджає перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій. 
Рух касаційної скарги
8. Ухвалою Верховного Суду від 17.04.2018 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 .
9. Ухвалою Верховного Суду від 12.02.2020 прийнято до провадження адміністративну справу та призначено до розгляду у попередньому судовому засіданні.
Встановлені судами попередніх інстанцій обставини справи 
10. 13.02.2017 позивач звернувся до Одеського міського голови з заявою, в якій просив надати пояснення в письмовій формі, з яких підстав в четвертий раз не черговій сесії від 08.02.2017 Одеською міською радою не виконується рішення суду та Закон України «Про землеустрій» щодо затвердження проекту землеустрою за адресою: м. Одеса, вул. Рибальська, 45 «Г» для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка).
11. Позивач зазначав, що відповідь на своє звернення не отримав, що і стало підставою для звернення з даним позовом до суду.
ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ 
Релевантні джерела права й акти їх застосування (чинні на час виникнення спірних правовідносин)
12. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
13. Статтею 1 Закону України «Про звернення громадян» передбачено, що громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організаційне залежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.
14. За змістом статті 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.
Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства.
Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.
Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб.
15. Відповідно до частини першої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).
16. Згідно із статтею 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи
17. Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перегляд судових рішень здійснюється в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевірка правильності застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права - на підставі встановлених фактичних обставин справи (частина перша статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
18. Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази (частина друга статті 341 Кодексу адміністративного судочинства України).
19. Судами попередніх інстанцій встановлено, що позивач звернувся 13.02.2017 до Одеського міського голови Труханова Г.Л. з заявою щодо надання пояснень в письмовій формі про невиконання судового рішення.
20. За дорученням Одеського міського голови звернення було розглянуто департаментом комунальної власності Одеської міської ради, до компетенції якого входить вирішення порушених у заяві питань. 
21. За результатами розгляду зазначеного звернення Департаментом комунальної власності Одеської міської ради листом від 13.03.2017 № 01-26/229 заявнику надано відповідь, в якій повідомлено, що на виконання постанови Київського районного суду міста Одеси від 10.10.2016 у справі № 520/5836/16-а про зобов`язання Одеської міської ради затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передати її у приватну власність, Департаментом було підготовлено проект рішення «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передачу громадянину ОСОБА_1 у приватну власність земельної ділянки площею 0, 1000 га, за адресою: АДРЕСА_1 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)», який було розглянуто на сесії Одеської міської ради від 08.02.2017, але при голосуванні депутатів не набрав необхідної кількості голосів. 
22. Лист від 13.03.2017 № 01-26/229 на звернення громадянина ОСОБА_1 відправлено за вказаними заявником поштовими реквізитами на ім`я ОСОБА_1 простим поштовим відправленням, відповідно до Інструкції з діловодства у виконавчих органах Одеської міської ради.
23. Судами встановлено та підтверджено матеріалами справи, що факт отримання позивачем відповіді від Одеської міської ради підтверджується копією іншого позову позивача, наданого до Київського районного суду міста Одеси 29.05.2017, де перелік додатків до цього адміністративного позову містить вказівку на вказаний лист Департаменту комунальної власності Одеської міської ради від 13.03.2017                        № 01-26/229.
24. Верховний Суд зазначає, що звернення вважається розглянутим, якщо розглянуто по суті всі порушені у ньому питання.
25. З матеріалів справи встановлено, що лист Департаментом комунальної власності Одеської міської ради листом від 13.03.2017 № 01-26/229 на звернення позивача від 13.02.2017 містить відповідь на поставлене позивачем у своєму зверненні питання. Звернення розглянуто відповідачем у строк, передбачений статтею 20 Закону України «Про звернення громадян». 
26. Враховуючи наведене, колегія суддів касаційної інстанції погоджується з висновками судів попередніх інстанцій щодо відсутності з боку відповідача порушень вимог Закону України «Про звернення громадян». 
27. Згідно вимог касаційної скарги встановлено, що позивач фактично не погоджується зі змістом наданої відповіді, при цьому, незгода заявника з відповіддю не свідчить про порушення відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян».
Висновки за результатами розгляду касаційної скарги 
28. Викладені в касаційній скарзі доводи щодо помилковості висновків судів першої та апеляційної інстанцій не підтвердилися під час перегляду справи касаційним судом.
29. Суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального та процесуального права.
30. За змістом пункту 1 частини першої статті 349 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги залишає судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій без змін, а скаргу без задоволення.
31. Відповідно до частини першої статті 350 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій. 
Висновки щодо розподілу судових витрат 
32. Відповідно до частини шостої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
33. Оскільки суд касаційної інстанції не змінює судове рішення та не ухвалює нове, розподіл судових витрат не здійснюється. 
Керуючись статтями 327, 341, 343, 349, 350, 355, 356 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд

постановив:

1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
2. Постанову Київського районного суду міста Одеси від 27.09.2017 та постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 31.01.2018 у справі                                № 520/3571/17 залишити без змін. 
3. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

...........................

...........................

...........................

Ж.М. Мельник-Томенко 
А.В. Жук
Н.М. Мартинюк,
Судді Верховного Суду