ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

27 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 280/2358/19	
головуючий суддя І інстанції – Новікова І.В.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Малиш Н.І., Чабаненко С.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпріа пеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго" на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року в адміністративній справі №280/2358/19 за позовом  Публічного  акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"  до  Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення в частині,- 
ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго"звернулось до суду з адміністративним позовом до Офісу великих платників податків Державної фіскальної служби про визнання протиправним та скасування рішення від 15.03.2019 року№0000844709 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску в частині суми 130000,00 грн.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року в задоволенні адміністративного позову було відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Публічне  акціонерне товариство "Запоріжжяобленерго"звернулось з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить оскаржуване рішення скасуватита прийняти нове, яким адміністративний позов задовольнити.
В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив, що останній не мав об`єктивної можливості та правових підстав своєчасно та в повному обсязі сплатити єдиний соціальний внесок за червень-грудень 2018 року, оскільки відповідно до приписів чинного законодавства, сплата єдиного соціального внеску має здійснюватися після погашення заборгованості по виплаті заробітної плати, або одночасно з її виплатою.
Відзив від відповідача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, відповідно до                         ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів  вважає, що апеляційна скарга не підлягаєзадоволенню з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, 15.03.2019 співробітником Запорізького управління Офісу ВПП ДФС було проведено камеральну перевірку своєчасності сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, задекларованого у звітах за період червень-грудень 2018 року, за результатами якої було складено Акт від 15.03.2019 року  №207/28-10-47-09/00130926.
Відповідно до висновків Акту перевірки від 15.03.2019 №207/28-10-47-09/00130926 встановлено порушення ПАТ «ЗОЕ» вимог ч.8 ст.9 розділу ІІІ Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, пп.6 п.4 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Мінфіну від 20.04.2015 №499, зареєстрованої в Мін`юсті 07.05.2015 за №508/26953, а саме – несвоєчасна сплата сум єдиного внеску у розмірі 63    077    228,35 грн., нарахованої платником за звітні періоди за червень – грудень 2018 року.
15.03.2019 Офісом ВПП ДФС прийнято рішення №0000844709 про застосування штрафних санкцій та нарахування пені за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску, яким до ПАТ «ЗОЕ» застосовано штрафні санкції у розмірі 12    615    445,67 грн. та нараховано пеню на суму 5    472    648,06 грн.
Не погодившись з правомірністю прийняття спірного рішення, позивач оскаржив його в адміністративному порядку до ДФС України. 
Рішенням ДФС України від 26.04.2019 року №20223/6/99-99-11-05-02-25 скаргу було залишено без задоволення, а спірне рішення – без змін.          Вважаючи протиправним наведене рішення відповідача в частині суми 130000,00 грн., позивач звернувся до суду  з метою захисту своїх порушених прав та інтересів.
Вирішуючи спір між сторонами та відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що під час прийняття спірного рішення відповідач діяв обґрунтовано та з урахування всіх обставин справи, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.
Суд апеляційної інстанції погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.
Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».  
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.
Приписами ч. 8 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що платники єдиного внеску, крім платників, зазначених у пунктах 4, 5 та 5 1 частини першої статті 4 цього Закону, зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 20 числа наступного місяця, крім гірничих підприємств, які зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за календарний місяць, не пізніше 28 числа наступного місяця.
Згідно п. 1 ч. 10 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» днем сплати єдиного внеску вважається, у разі перерахування сум єдиного внеску з рахунку платника на відповідні рахунки органу доходів і зборів - день списання банком або центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з рахунку платника незалежно від часу її зарахування на рахунок органу доходів і зборів.
Відповідно до ч. 11 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» у разі несвоєчасної або не в повному обсязі сплати єдиного внеску до платника застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про збір та ведення обліку єдиного внеску, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.  
Приписами ч. 6 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» визначено, що за рахунок сум, що надходять від платника єдиного внеску або від державної виконавчої служби, погашаються суми недоїмки, штрафних санкцій та пені у порядку календарної черговості їх виникнення. У разі якщо платник має несплачену суму недоїмки, штрафів та пені, сплачені ним суми єдиного внеску зараховуються в рахунок сплати недоїмки, штрафів та пені у порядку календарної черговості їх виникнення.
Згідно п. 2 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» податковий орган застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату (неперерахування) або несвоєчасну сплату (несвоєчасне перерахування) єдиного внеску накладається штраф у розмірі 20 відсотків своєчасно не сплачених сум.
Відповідно до п. 6 ч. 11 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» орган доходів і зборів застосовує до платника єдиного внеску такі штрафні санкції за несплату, неповну сплату або несвоєчасну сплату суми єдиного внеску одночасно з видачею сум виплат, на які нараховується єдиний внесок (авансових платежів), накладається штраф у розмірі 10 відсотків таких несплачених або несвоєчасно сплачених сум.
Також, відповідно до ч. 10 ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» на суму недоїмки нараховується пеня з розрахунку 0,1 відсотка суми недоплати за кожний день прострочення платежу.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» недоїмка – це сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена органом доходів і зборів у випадках, передбачених цим Законом.
Зі змісту зазначених правових приписів вбачається, що на роботодавців покладається обов`язок по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, який має нараховуватись за календарний місяць та сплачуватись не пізніше 20 числа наступного місяця. В свою чергу, у разі несвоєчасної сплати єдиного соціального внеску, платник єдиного внеску може бути притягнутий до фінансової відповідальності у вигляді штрафу, а на суму несвоєчасно сплаченого єдиного внеску підлягає нарахуванню пеня. 
          Як свідчать встановлені обставини справи, спірне рішення було прийнято відповідачем, з огляду на висновки останнього щодо несвоєчасної сплати позивачем сум єдиного внеску у загальному розмірі 63077228.35 грн., нараховані за період червень-грудень 2018 року.
          Відповідно до наявних в матеріалах справи документів, факт  несвоєчасної сплати позивачем сум єдиного внеску у загальному розмірі 63077228.35 грн. підтверджується наданими останнім копіями звітів про нарахування єдиного внеску, додатком до № 1 до акту від 15.03.2019 року № 207/28-10-47-09/00130926 та позивачем не заперечується.
          Так, в апеляційній скарзі позивач зазначає, що несвоєчасна сплата єдиного внеску у наведеному розмірі  була зумовлена об`єктивними обставинами, які знаходяться поза межами впливу останнього, а саме відсутністю достатнього розміру грошових коштів та необхідністю сплати єдиного соціального після погашення заборгованості по виплаті заробітної плати або одночасно з її виплатою.
          Однак, колегія суддів апеляційного суду зазначає, що відповідно до п. 12 ст. 9 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника. За наявності у платника єдиного внеску одночасно із зобов`язаннями із сплати єдиного внеску зобов`язань із сплати податків, інших обов`язкових платежів, передбачених законом, або зобов`язань перед іншими кредиторами зобов`язання із сплати єдиного внеску виконуються в першу чергу і мають пріоритет перед усіма іншими зобов`язаннями, крім зобов`язань з виплати заробітної плати (доходу).
          Відтак, роботодавці зобов`язані сплачувати нарахований єдиний внесок у встановлений законодавством строк незалежно від виплати заробітної плати та інших виплат, на які нараховується єдиний внесок.
          При цьому законодавство не ставить у залежність виконання обов`язку   щодо своєчасної сплати нарахованого єдиного внеску від наявності певних умов та фінансового стану платника, у тому числі від виплати заробітної плати. Несвоєчасна виплата заробітної плати і несвоєчасне перерахування єдиного внеску є порушенням чинного законодавства, за яке передбачена відповідальність, можливість звільнення від якої не передбачена.
          Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 14.02.2018 року по справі № 804/7236/14, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.
          Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції, що спірне рішення відповідача від 15.03.2019 року № 0000844709 було прийнято останнім обґрунтовано та з дотриманням приписів чинного законодавства, що свідчить про відсутність підстав для його скасування.
          Відтак, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, яке призвело б до неправильного вирішення справи.
          Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Публічного  акціонерного товариства "Запоріжжяобленерго"– залишити без задоволення.
Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 09.10.2019 року в адміністративній справі №280/2358/19 – залишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, за виключенням наявності підстав, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      Н.І. Малиш 

                               суддя                                                                      С.В. Чабаненко