ПОСТАНОВА
Іменем України

21 лютого 2020 року 
Київ

справа № 826/9425/17
адміністративне провадження № К/9901/55847/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду: 
судді-доповідача - Єресько Л.О.,
суддів: Загороднюка А.Г.,  Соколова В.М., 
розглянувши у порядку письмового провадження у касаційній інстанції адміністративну справу № 826/9425/17
за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Київській області, Державної казначейської служби України про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії
за касаційною скаргою Державної казначейської служби України
на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого суді Шрамко Ю.Т., суддів Донця В.А., Костенка Д.А.
та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року, ухвалену у складі колегії суддів: головуючого судді Василенка Я.М., суддів Кузьменка В.В., Шурка О.І.

УСТАНОВИВ:
Короткий зміст позовних вимог та їх обґрунтування
1. У липні 2017 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва, в якому просив:
1.1. визнати дії Головного територіального управління юстиції у Київській області (далі - відповідач-1, ГТУЮ у Київській області) щодо передачі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області по справі за № 2-2-а-424/11 від 14 лютого 2011 року про перерахування на користь позивача 58407,46 грн згідно акту приймання-передавання від 10 січня 2017 року протизаконними;
1.2. вважати фактичною датою передачі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-2-а-424/11 від 14 лютого 2011 року про перерахування на користь позивача 58407,46 грн до Державної казначейської служби України - 10 квітня 2015 року;
1.3. зобов`язати Державну казначейську службу України (далі - відповідач-2, ДКС України) здійснити виплату нарахованої заборгованості по пенсії згідно рішення Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-2-а-424/11 від 14 лютого 2011 року в сумі 58407,46 грн на позивача згідно акта приймання-передавання від 10 квітня 2015 року.
2. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідачем-1 допущено стосовно позивача протиправну бездіяльність, яка полягає у порушенні порядку передачі документів згідно вимог постанови Кабінету Міністрів України від 03 вересня 2014 року №440 та у тривалому невиконанні рішення Броварського міськрайонного суду Київської області по справі за №2-2-а-424/11 від 14 лютого 2011 року про перерахування на користь ОСОБА_1 58407,46 грн.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанцій
3. Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року, позов ОСОБА_1 задоволено частково.  
3.1. Визнано протиправними дії Головного територіального управління юстиції у Київській області щодо передачі постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2011 року у справі №2-2-а-424/11 про перерахування на користь ОСОБА_1 58 407,46 грн згідно акту приймання-передавання від 10 січня 2017 року. 
3.2. Зобов`язано Державну казначейську службу України здійснити виплату нарахованої заборгованості по пенсії згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2011 року у справі № 2-2-а-424/11 в сумі 58407,46 грн на користь ОСОБА_1 згідно акта приймання-передавання за І квартал 2015 року; 
3.3. В іншій частині позовні вимоги залишено без задоволення.
4. Задовольняючи частково адміністративний позов, суд першої інстанції з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції виходив з того, що ГТУЮ у Київській області допущено стосовно позивача протиправну бездіяльність, яка полягає у порушенні порядку передачі постанови Броварського міськрайонного суду Київської області по справі за № 2-2-а-424/11 від 14 лютого 2011 року про перерахування на користь ОСОБА_1 58407,46 грн. При цьому, враховуючи те, що фактичною датою передачі вказаного вище судового рішення до ДКС України є саме І квартал 2015 року, то належним способом захисту та відновлення порушених прав та інтересів останнього є зобов`язання ДКС України здійснити виплату нарахованої заборгованості по пенсії згідно постанови Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2011 року у справі № 2-2-а-424/11 в сумі 58407,46 грн. на користь ОСОБА_1 згідно акта приймання-передавання І кварталу 2015 року.
Короткий зміст та обґрунтування вимог касаційної скарги та її рух в касаційній інстанції
5. 10 липня 2018 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга Державної казначейської служби України про скасування рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року та постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року, у якій скаржник просить скасувати оскаржувані судові рішення судів попередніх інстанцій та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 
6. В обґрунтування касаційної скарги скаржник зазначає, що відповідачі діяли на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законодавством України. Вказував на те, що заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 будуть здійсненні після виконання рішень судів, що надійшли раніше рішень, переданих з актом приймання-передавання від 10 січня 2017 року. Звертав увагу на те, що чинним законодавством передбачене безспірне списання коштів державного бюджету за черговістю надходження таких рішень та в межах бюджетних асигнувань.
7. 10 липня 2018 року відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя - доповідач) Білоус О.В., судді Желтобрюх І.Л., Стрелець Т.Г.
8. Ухвалою Верховного Суду від 11 вересня 2018 року відкрито касаційне провадження за вказаною касаційною скаргою.
9. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05 червня 2019 року, який здійснено на підставі розпорядження заступника керівника апарату Верховного Суду - керівника секретаріату Касаційного адміністративного суду від 04 червня 2019 року № 597/0/78-19 у зв`язку із зміною спеціалізації та введенням до іншої палати судді - доповідача Білоуса О.В. (Рішення зборів суддів Верховного Суду в Касаційному адміністративному суді від 20.05.2019 № 14), що унеможливлює його участь у розгляді касаційних скарг, визначено новий склад колегії суддів: головуючий суддя (суддя-доповідач) Єресько Л.О., судді Загороднюк     А.Г., Соколов В.М.
10. Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного адміністративного суду Єресько Л.О. від 20 лютого 2020 року дана касаційна скарга була прийнята до провадження, закінчено підготовчі дії та призначено її до розгляду в порядку письмового провадження у відповідності до вимог пункту 5 частини 1 статті 340 та статті 345 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Позиція інших учасників справи
11. 19 квітня 2019 року від ОСОБА_1 надійшло заперечення на касаційну скаргу, у якому позивач просить касаційну скаргу скаржника залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Установлені судами фактичні обставини справи
12. Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 лютого 2011 року у справі № 2-2-а-424/11 за позовом ОСОБА_1 до управління Пенсійного фонду України в м. Броварах Київської області про зобов`язання здійснити перерахунок та виплату недоплаченої суми пенсії позов задоволено частково.  
12.1. Визнано неправомірними дії управління Пенсійного фонду України в м. Броварах Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті державної і додаткової пенсії відповідно до статті 50, частини 4 статті 54 частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи». 
12.2. Зобов`язано управління Пенсійного фонду України в м. Броварах Київської області провести з 19 липня 2010 року перерахунок та виплату розміру державної і додаткової пенсії ОСОБА_1 відповідно до статті 50, частини 4 статті 54 частини 3 статті 67 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» із розрахунку 75 % мінімальної пенсії за віком та восьми мінімальних пенсій за віком, виходячи з розміру мінімальної пенсії за віком, встановленої частиною 1 статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням проведених виплат; в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 залишено без розгляду в зв`язку з пропуском строку на звернення до адміністративного суду.
13. 29 грудня 2014 року (дата реєстрації заяви у Головного територіального управління юстиції у Київській області - 03 березня 2015 року № 18340-2-25) ОСОБА_1 , з метою виконання вказаного вище судового рішення Броварського міськрайонного суду Київської області, звернувся до Головного територіального управління юстиції у Київській області, від якого 17 жовтня 2016 року отримав повідомлення №-2-25/1 про внесення рішення до Реєстру рішень, виконання яких гарантується державою.
14. При цьому, з листа Головного територіального управління юстиції у Київській області від 22 грудня 2016 року № Н-2130/02.2 слідує, що згідно повідомлення № 11414/03 від 27 жовтня 2016 року Броварського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Київської області, на виконання постанови № 2-2-а-424/2011 від 14 лютого 2011 року Броварського міськрайонного суду нарахована заборгованість в розмірі 58407,46 грн, а також повідомлено, що вказаний виконавчий документ буде передано в термін до 10 січня 2017 року до Головного управління ДКС України в Київській області згідно акту приймання-передавання за 4 квартал 2016 року.
15. Листом Державної казначейської служби України від 01 лютого 2017 року № 5-13/848-2233 повідомлено позивача, що на виконанні у ДКС України за бюджетною програмою «Заходи щодо виконання рішень суду, що гарантовані державою» (далі - Програма) знаходиться рішення Броварського міськрайонного суду Київської області по справі № 2-2-а-424/2011 про перерахування на користь ОСОБА_1 58407,46 грн, передане управлінням державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області до Головного управління ДКС України у Київській області на підставі акта приймання-передавання від 10 січня 2017 року (у акті 1073 рішення). Також зазначено, що станом на 30 січня 2017 року кошти за вказаним судовим рішенням на користь позивача не перераховані, заходи щодо перерахування коштів на користь ОСОБА_1 будуть здійсненні після виконання рішень судів, що надійшли раніше рішень, переданих з актом приймання-передавання від 10 січня 2017 року.
Позиція Верховного Суду
Джерела права й акти їх застосування
16. Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
17. Відповідно до частини першої статті 1 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» від 05 червня 2012 року № 4901-VI (далі - Закон № 4901-VI), цей Закон встановлює гарантії держави щодо виконання судових рішень та виконавчих документів, визначених Законом України "Про виконавче провадження" (далі - рішення суду), та особливості їх виконання.
18. В силу частини 1 статті 3 Закону № 4901-VI виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.
19. Згідно з частиною четвертою наведеної норми, перерахування коштів стягувачу здійснюється у тримісячний строк з дня надходження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, необхідних для цього документів та відомостей.
20. Згідно пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» виконавчі документи за рішеннями суду про стягнення коштів або рішення суду, що набрали законної сили, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, які видані або ухвалені до набрання чинності цим Законом, подаються до органу державної виконавчої служби протягом шести місяців з дня набрання чинності цим пунктом. Якщо рішення суду про стягнення коштів або виконавчі документи за цими рішеннями, боржниками за якими є визначені частиною першою статті 2 цього Закону суб`єкти, не було подано в строк, встановлений цим пунктом, це не є підставою для відмови у виконанні даного судового рішення.
Заборгованість погашається в такій черговості: у першу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду щодо пенсійних та соціальних виплат, про стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок злочину або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку з втратою годувальника; у другу чергу погашається заборгованість за рішеннями суду, пов`язаними з трудовими правовідносинами; у третю чергу погашається заборгованість за всіма іншими рішеннями суду.
Бюджетні асигнування на погашення заборгованості визначаються законом про Державний бюджет України на відповідний рік.
21. Механізм обліку виконавчих документів та судових рішень, передбачених пункту 3 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», інвентаризації та погашення заборгованості за такими судовими рішеннями врегульований постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку погашення заборгованості за рішеннями суду, виконання яких гарантується державою» від 03 вересня 2014 року № 440.
22. За приписами п.п. 3, 4, 13, 15 вказаного Порядку, рішення подаються до органів державної виконавчої служби за місцезнаходженням боржника для проведення їх обліку, інвентаризації заборгованості та подальшої передачі до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, для погашення заборгованості.
Заявник подає до органу державної виконавчої служби: заяву про виконання рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал (дублікат) виконавчого документа або рішення суду (належним чином завірену його копію); копію довідки про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному органу державної податкової служби і мають відмітку у паспорті або до паспорта яких внесені дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків) та копію паспорта громадянина України.
Передача рішень до органів, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється окремо щодо кожної черги щокварталу до 10 числа місяця, що настає за звітним періодом.
Передача рішень здійснюється відповідальною особою на підставі акта приймання-передавання (додаток). Акти приймання-передавання складаються окремо щодо кожної черги погашення заборгованості.
До акта приймання-передавання додається витяг з Реєстру щодо рішень, які передаються.
23. В свою чергу, погашення заборгованості здійснюється Казначейством в межах бюджетних асигнувань, визначених законом про Державний бюджет України на відповідний рік, за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду на підставі рішень, поданих органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, згідно з Порядком виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (далі - Порядок № 845).
24. Згідно пункту 2 Порядку № 845 виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників під «безспірним списанням» розуміються операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання рішень про стягнення коштів Казначейством та його територіальними органами без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів.
25. Відповідно до пункту 3 Порядку № 845 рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).
26. Пунктами 6 - 8 Порядку № 845 передбачено, що у разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних про перерахування коштів у готівковій формі через банки або підприємства поштового зв`язку, якщо зазначений рахунок відсутній; оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету.
Виконавчі документи пред`являються до виконання протягом одного року з дня, що настає за днем набрання рішенням про стягнення коштів законної сили, якщо інше не передбачено законом.
У разі наявності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу керівник органу державної виконавчої служби подає відповідно до Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» Казначейству протягом 10 днів з дня складення державним виконавцем відповідного акта оригінал виконавчого документа разом із супровідним листом та завірені належним чином державним виконавцем копії інших матеріалів виконавчого провадження.
Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку приймають їх до розгляду та реєструють у відповідному журналі. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.
Стягувачі, на користь яких прийняті рішення про стягнення коштів з рахунків боржника, подають до органу Казначейства, в якому обслуговується боржник, документи, зазначені у пункті 6 цього Порядку (пункт 24 Порядку № 845).
27. Згідно з абзацом 1 пункту 25 Порядку № 845 безспірне списання коштів з рахунка боржника здійснюється в першочерговому порядку. Проведення платежів за його платіжними дорученнями здійснюється після безспірного списання у разі наявності коштів на рахунку.
28. Пунктом 33 Порядку № 845 передбачено, що у разі коли судове рішення стосується спорів фізичних осіб із суб`єктами владних повноважень з приводу обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, cоціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг або судове рішення неможливо виконати протягом двох місяців з дня надходження документів, зазначених у пункті 6 цього Порядку, орган Казначейства для виконання рішення про стягнення передає до Казначейства документи та відомості згідно з пп. 1 п. 47 цього Порядку.
29. Процедура безспірного списання коштів з державного бюджету за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів визначена пунктами 47-52 Порядку.
30. Безспірне списання коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів, здійснюється Казначейством України відповідно до пункту 47 Порядку № 845 на підставі поданих органом Казначейства: документів та відомостей, надісланих стягувачами та боржником; інформації про неможливість виконання безспірного списання коштів з рахунків боржника.
31. Тобто, безспірне списання коштів за бюджетною програмою для забезпечення виконання судових рішень та виконавчих документів здійснюється у разі неможливості здійснити таке списання відповідно до пункту 24 Порядку № 845.
32. Відповідно до пункт 48 Порядку № 845, для забезпечення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктом 47 цього Порядку в Казначействі України відкривається в установленому порядку відповідний рахунок.
33. Перерахування коштів стягувачу здійснюється Казначейством у тримісячний строк з дня надходження необхідних документів та відомостей.
34. У разі коли для здійснення безспірного списання коштів державного бюджету згідно з пунктами 47 і 50 цього Порядку необхідні додаткові кошти понад обсяг відповідних бюджетних призначень, Казначейство подає протягом 10 днів з дня надходження виконавчих документів Мінфіну пропозиції щодо необхідності внесення змін до закону про Державний бюджет України (пункт 49 Порядку № 845).
Оцінка висновків судів, рішення яких переглядаються, та аргументів учасників справи.
35. 08 лютого 2020 року набув чинності Закон України від 15 січня 2020 року № 460-IX «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду справ» (далі - Закон № 460-IX).
36. Згідно з пунктом 2 прикінцевих та перехідних положень Закону № 460-IX, касаційний розгляд справи буде здійснюватися в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
37. Вирішуючи питання про обґрунтованість поданої касаційної скарги, Верховний Суд виходить з наступного.
38. З метою визначення меж розгляду справи Верховним Судом підлягають застосуванню правила статті 341 КАС України, відповідно до яких під час розгляду справи в касаційному порядку суд в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої та апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права. При цьому, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази. У суді касаційної інстанції не приймаються і не розглядаються вимоги, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
39. Згідно частини 3 статті 211 КАС України (в редакції чинній до 15.12.2017) підставами касаційного оскарження є порушення судом норм матеріального чи процесуального права, що кореспондує нормі частини 4 статті 328 КАС України (в редакції чинній після 15.12.2017).
40. Оцінюючи обґрунтованість касаційної скарги Державної казначейської служби України, Верховний Суду виходить з такого.
41. За встановлених фактичних обставин справи, які не є спірними у межах розгляду цієї справи, виконавчий лист, який перебуває на виконанні Державної казначейської служби України з часу його прийняття та до моменту звернення позивача до суду з цим позовом, сплило часу більше трьох місяців, встановленого чинними законодавством для його виконання. Тривалий час перебування на виконанні, повинен був бути достатнім строком для виконання судового рішення, однак, незважаючи на такий строк перебування рішення суду на виконанні, він виконаний не був.
42. Відтак, з урахуванням положень частини 4 статті 3 Закону № 4901-VI, Верховний Суд вважає правильним висновок судів першої та апеляційної інстанцій про те, що відповідачем порушено граничні строки виконання вказаного вище судового рішення.
43. Крім цього, Верховний Суд зауважує, що посилання відповідача-2 на те, що чинним законодавством передбачене безспірне списання коштів державного бюджету за черговістю надходження таких рішень та в межах бюджетних асигнувань, є необґрунтованим, з огляду на таке.
44. Вимоги частини 4 статті 3 Закону № 4901-VI та абз. 2 пункту 48 Порядку № 845 щодо строку перерахування коштів, законодавцем визначені чіткі часові межі виконання рішень суду. У будь-якому разі, черговість здійснення перерахування коштів стягувачу за рішенням суду повинна узгоджуватися з такими приписами закону й рішення судів можуть виконуватися за чергою, однак, у тримісячний строк.
45. Також, Верховний Суд враховує позицію Європейського Суду з прав людини, який у рішенні від 08 листопада 2015 року у справі «Кечко проти України», у якій зазначено, що реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.
46. Отже, посилання на наявність об`єктивних обставин, що перешкоджають здійснити перерахунок коштів у поточному році, адже виплата здійснюється в органі Казначейства в порядку черговості їх надходження, не можуть вважатися такою, що дає підстави для невиконання судового рішення та, як на підставу, для відмови у задоволенні позовних вимог.
47. Відтак, Верховний Суд вважає правильним висновки судів першої та апеляційної інстанцій про наявність підстав для задоволення вимог позивача. 
48. Подібний висновок вже був висловлений у постановах Верховного Суду від 20 травня 2019 року у справі № 826/9879/16, від 05 вересня 2019 року у справі 814/2914/16 та від 29 січня 2020 року у справі № 826/16655/16 і Суд не знаходить підстав для відступу від нього.
49. Оцінюючи доводи касаційної скарги, колегія суддів зазначає, що ці доводи були перевірені та проаналізовані судами першої та апеляційної інстанції під час розгляду та ухвалення оскаржуваних судових рішень, та їм була надана належна правова оцінка, жодних нових аргументів, які б доводили порушення судами попередніх інстанцій норм матеріального або процесуального права, у касаційній скарзі не наведено.
50. Колегія суддів наголошує, що до повноважень Верховного Суду не входить дослідження доказів, встановлення фактичних обставин справи або їх переоцінка, тобто об`єктом перегляду касаційним судом є виключно питання застосування права.
51. Доводи та аргументи Державної казначейської служби України до переоцінки доказів, не спростовують висновків судів попередніх інстанцій і свідчать про незгоду заявника із правовою оцінкою судами обставин справи, встановлених у процесі її розгляду.
52. Враховуючи наведене, Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
53. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 349 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право залишити судові рішення першої та (або) апеляційної інстанції без змін, а скаргу без задоволення.
54. Згідно з частиною 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.
55. На підставі викладеного, Верховний Суд констатує, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ґрунтується на правильно встановлених фактичних обставинах справи, яким надана належна юридична оцінка із правильним застосуванням норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, а суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не допустили порушень процесуального закону, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, відповідно підстави для скасування чи зміни оскарженого рішення суду апеляційної інстанції відсутні.
56. Відповідно до частини 1 статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
57. Таким чином, зважаючи на приписи статті 350 КАС України, касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін.
Висновки щодо розподілу судових витрат
58. З огляду на результат касаційного розгляду, витрати понесені у зв`язку з переглядом справи в суді касаційної інстанції не розподіляються.
Керуючись статтями 341, 345, 349, 350, 355, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Державної казначейської служби України залишити без задоволення.
2. Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12 лютого 2018 року та постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 29 травня 2018 року залишити без змін.

...........................

...........................

...........................
Л.О. Єресько
А.Г. Загороднюк 
В.М. Соколов
Судді Верховного Суду