ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 320/4290/19                                                                Суддя (судді) першої інстанції: Балаклицький А. І.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  20 лютого 2020 року                                                                             м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
Головуючого судді:                                                             Кузьмишиної О.М.,
суддів:                                                                        Костюк Л.О., Собківа Я.М.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області, в якому просить суд:
- визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області щодо відмови ОСОБА_1 у видачі посвідчення інваліда війни відповідно до п.1 ч.2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту";
- зобов`язати Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області видати ОСОБА_1 посвідчення інваліда війни на підставі наданих документів відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що в період з 20.12.1986 по 21.12.1986 працювала як вільнонаймана у військовій частині № НОМЕР_1 на посаді маляра, була задіяна на роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є потерпілою внаслідок Чорнобильської катастрофи 1-ої категорії. Оскільки за висновком МСЕК їй встановлена 2 група інвалідності довічно внаслідок захворювання, пов`язаного з роботами по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, вважає, що має право на встановлення статусу інваліда війни відповідно до п. 1 ч. 2 ст.7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", у зв`язку з чим звернулась з відповідною заявою до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації Київської області. Однак, відповідач листом від 15.07.2019 №01-03-1827 безпідставно відмовив їй у встановленні такого статусу та видачі відповідного посвідчення.
Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 08.10.2019 р. у задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим рішенням, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій вона просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити.
Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції прийнято рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, оскільки не враховано, що позивач належить до осіб на яких поширюються вимоги п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» і правовий статус позивача визначається Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».
Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін. Вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим. Згідно наданих документів позивачу встановлено другу групу інвалідності пов`язану із ліквідацією наслідків аварії ЧАЕС, але вказаними документами не підтверджується факт отримання позивачем захворювання під час виконання обов`язків військової служби. 
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 21.01.2020 р. відкрито апеляційне провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку письмового провадження відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі – КАС Україна).
У відповідності до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги та, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою та не підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, про що свідчить паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , який виданий Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області 23.06.1998.
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 ОСОБА_3 присвоєно прізвище ОСОБА_4 .
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з 20.12.1986 по 31.12.1986 працювала у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді маляра, місце дислокації місто Чорнобиль, що підтверджується маршрутним листом військової частини НОМЕР_1 від 04.01.1987 №183, довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.01.1987 №128 та довідкою військової частини НОМЕР_1 від 03.01.1989 №107.
Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 03.01.1989 №107, ОСОБА_3 з 20.12.1986 по 31.12.1986 виконувала службові обов`язки по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у складі в/ч 55237 в м. Чорнобиль на посаді маляра.
02.12.2003 Київською обласною державною адміністрацією було видано позивачу посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серії НОМЕР_4 .
Згідно вкладки № НОМЕР_5 до посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) серія НОМЕР_4 , яка видана Київською обласною державною адміністрацією 02.12.2003, позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС №1.
Як вбачається з довідки Сер. КИО-І №189389, ОСОБА_1 з 17.11.2003 присвоєна довічно друга група інвалідності. Причина інвалідності: захворювання, пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно з експертним висновком Київської регіональної міжвідомчої експертної комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань та смерті з дією іонізуючого випромінювання та інших шкідливих чинників внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС МОЗ та МНС України від 28.10.2003 №769, позивачу встановлено діагноз та зроблено висновок про те, що захворювання позивача пов`язане з роботами по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Судом встановлено, що 11.07.2019 позивач звернулась до Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації із заявою, в якій просила відповідача у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" видати їй посвідчення інваліда війни.
До вказаної заяви позивач надала наступні документи: копію паспорта; копію посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи; копію свідоцтва про шлюб; копію довідки МСЕК; копію експертного висновку; копію маршрутного листа; копії довідки про роботу у військовій частині НОМЕР_1 .
Листом від 15.07.2019 № 01-3-1827 Управління соціального захисту населення Іванківської районної державної адміністрації відмовило позивачу у встановленні статуту інваліда війни та видачі відповідного посвідчення у зв`язку з тим, що позивач отримала інвалідність не у зв`язку з проходженням служби у військовій частині, а у наданих документах відсутні дані про те, що захворювання отримано під час виконання службових обов`язків, пов`язаних з проходженням служби у Збройних Силах колишнього СРСР.
Вважаючи відмову відповідача щодо надання позивачу статусу інваліда війни протиправною, позивач звернулась з позовом до суду.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 25.09.2018 року у справі № 806/5085/15, відповідно до якої віднесення особи вільнонайманого складу до інвалідів війни в розумінні п. 1 ч. 2 ст. 7 Закону № 3551-ХІІ та отримання відповідного посвідчення, законодавець пов`язує з настанням інвалідності у зв`язку із отриманням поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних, зокрема, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, про що має бути зазначено у висновку МСЕК. Натомість у відповідача були відсутні законодавчі підстави для встановлення статусу та видачі позивачу посвідчення інваліда війни, з огляду на те, що документи надані позивачем, у тому числі довідка МСЕК, не містили відомостей про причино-наслідковий зв`язок між виконанням обов`язків військової служби особою вільнонайманого складу та ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.
Правовий статус ветеранів війни, гарантії щодо створення належних умов для їх життєзабезпечення визначено Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі - Закон № 3551-XII).
Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, інваліди війни, учасники війни.
Перелік осіб, які належать до інвалідів війни, визначено статтею 7 Закону №3551-XII.
Суд встановив, що позивач з 20.12.1986 по 31.12.1986 працювала у Військовій частині НОМЕР_1 на посаді маляра, тобто була особою вільнонайманого складу, та приймала участь в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Згідно з пунктом 1 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ до інвалідів війни належать також інваліди з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Отже, зі змісту вказаної статті Закону вбачається, що підставою для віднесення осіб вільнонайманого складу до інвалідів війни є отримання інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних, зокрема, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Приписами пункту 10 Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 року №302 "Посвідчення інваліда війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
За правилами пункту 10 частини другої статті 7 Закону порядок надання статусу інваліда війни особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, визначає Кабінет Міністрів України.
Відповідно до пункту 16 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року №1317 (далі - Положення №1317), комісія визначає ступінь втрати здоров`я, групу і час настання інвалідності та їх причинний зв`язок з Чорнобильською катастрофою на підставі експертного висновку, визначеного в установленому порядку МОЗ лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я, міжвідомчої експертної ради чи постанови військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання з Чорнобильською катастрофою.
Особи, що належать до категорії постраждалих із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, подають, крім посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській атомній електростанції з відміткою про перереєстрацію або посвідчення потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи для осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та посвідчення потерпілої дитини серії "Д" та вкладишу до нього для потерпілих дітей-інвалідів при досягненні ними 18 років, відповідний експертний висновок уповноваженого лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я, міжвідомчої експертної ради чи постанову військово-лікарської комісії про причинний зв`язок захворювання, що призвело до інвалідності, з іншими ядерними аваріями, ядерними випробуваннями або військовими навчаннями із застосуванням ядерної зброї, порушенням правил експлуатації обладнання з радіаційною речовиною, порушенням правил зберігання і поховання радіоактивних речовин (пункт 17 Положення №1317).
Положеннями пунктом 26 Положення №1317 визначено, що причинами інвалідності можуть бути:
загальне захворювання;
інвалідність з дитинства;
нещасний випадок на виробництві (трудове каліцтво чи інше ушкодження здоров`я);
професійне захворювання;
поранення, контузії, каліцтва, захворювання:
- одержані під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язані з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, що визнані такими згідно із законодавством, в районі воєнних дій на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Великої Вітчизняної воєн або з участю у бойових діях у мирний час;
- одержані під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди;
- одержані в районах бойових дій у період Великої Вітчизняної війни та від вибухових речовин, боєприпасів і військового озброєння у повоєнний період, а також під час виконання робіт, пов`язаних з розмінуванням боєприпасів часів Великої Вітчизняної війни незалежно від часу їх виконання;
- одержані у неповнолітньому віці внаслідок воєнних дій громадянських і Великої Вітчизняної воєн та в повоєнний період;
- пов`язані з участю у бойових діях та перебуванням на території інших держав;
- пов`язані з виконанням службових обов`язків, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами;
- одержані внаслідок політичних репресій;
- пов`язані з виконанням обов`язків військової служби або службових обов`язків з охорони громадського порядку, боротьби із злочинністю та ліквідацією наслідків надзвичайних ситуацій;
- одержані під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 р. по 21 лютого 2014 р. за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (у Революції Гідності);
захворювання:
- отримані під час проходження військової служби чи служби в органах внутрішніх справ, державної безпеки, інших військових формуваннях;
- пов`язані з впливом радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи;
- одержані в період проходження військової служби і служби в органах внутрішніх справ, державній пожежній охороні, органах і підрозділах цивільного захисту, Держспецзв`язку.
Аналіз наведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що для віднесення особи вільнонайманого складу до інвалідів війни в розумінні пункту 1 частини другої статті 7 Закону №3551-ХІІ та отримання відповідного посвідчення, законодавець пов`язує настання інвалідності з такою підставою, як поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання обов`язків військової служби, пов`язаних, зокрема, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, про що має бути зазначено у висновку МСЕК.
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у відповідача були відсутні законодавчі підстави для встановлення статусу та видачі позивачу посвідчення інваліда війни, з огляду на те, що документи надані позивачем, у тому числі довідка МСЕК, не містили відомостей про причино-наслідковий зв`язок між виконанням обов`язків військової служби особою вільнонайманого складу та ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи.
Враховуючи вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів керуючись ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України  вирішила залишити апеляційну скаргу без задоволення, з урахуванням того, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до ч. 1 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Так, згідно ч. 1 ст. 260 КАС України питання про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі. 
Згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності.
Керуючись ст.ст. 229, 243, 244, 250, 310, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Київського окружного адміністративного суду від 08 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя:                                                                      О.М. Кузьмишина

Судді:                                                                                          Л.О. Костюк

                                                                                                    Я.М.Собків