КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 33/824/737/2019                                                 Головуючий суддя у 1-й інстанції: Отвіновський П.Л.
Категорія ст. 124 КУпАП.                                                                   Суддя в апеляційній інстанції: Сітайло О.М
 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду Сітайло О.М. за участю особи, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та його захисника Андрієвської О.В., ОСОБА_2. та його захисника               Карманової О.М., розглянувши апеляційну скаргу Андрієвської О.В. в інтересах ОСОБА_1 на постанову Подільського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року, -
 
ВСТАНОВИЛА:
Постановою судді Подільського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 384 грн. 20 коп. 
Не погоджуючись із постановою Подільського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року, захисник Індрієвська О.В. в інтересах ОСОБА_1  подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати постанову суду першої інстанції, а провадження по справі закрити.
В обґрунтування наведеного апелянт посилається на те, що рішення суду незаконне та необґрунтоване, оскільки судом першої інстанції невірно встановлені обставини ДТП, механізм зіткнення транспортних засобів; положення транспортних засобів після зіткнення та локалізацію їх пошкоджень, які свідчать про відсутність у діях ОСОБА_1 порушення п. 10.9 ПДР України.
Заслухавши доповідь судді, пояснення  ОСОБА_1  та його захисника Андрієвської О.В., які підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити; пояснення ОСОБА_2 та його захисника Карманової О.М., які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги; вивчивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, вважаю, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності. 
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно п. 10.9 ПДР України під час руху транспортного засобу заднім ходом водій не повинен створювати небезпеки чи перешкод іншим учасникам руху. Для забезпечення безпеки руху він у разі потреби повинен звернутися за допомогою до інших осіб.
Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серія ДПР18                    №345415 від 23 жовтня 2019 року, ОСОБА_1 23 жовтня 2019 року о 10 год.               25 хв., керуючи транспортним засобом «БМВ», д.н.з.  НОМЕР_1 , у                    м. Києві по вул. Хорива, 22, рухаючись заднім ходом, не впевнився, що це буде безпечно, не звернувся за допомогою до інших осіб, здійснив зіткнення з автомобілем «Тойота», д.н.з. НОМЕР_2 . При ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив вимоги п. 10.9 ПДР України, тобто вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_1 свою винуватість не визнав та пояснив, що вважає дії водія автомобіля «Тойоти» такими, що призвели до ДТП, оскільки саме водій ОСОБА_2 порушив правила дорожнього руху, не дотримуючись дистанції, внаслідок чого і відбулось ДТП, зокрема бачачи, що автомобіль «БМВ» рухається заднім ходом, він не повинен був продовжувати рух
У судовому засіданні захисник Андрієвська О.В. підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, постанову суду першої інстанції скасувати, а провадження по справі закрити.
У судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що на автомобілі «Тойота» виїжджав на проїзну частину з території підприємства по вул. Хорива, 24, через тротуар, на якому був припаркований автомобіль «БМВ», який почав рух у той час, коли він з ним порівнявся, ОСОБА_2 подав звукові сигнали водію автомобіля «БМВ» зупинитися, однак останній не відреагував, продовжив рух заднім ходом, вчинив зіткнення задньою частиною свого автомобіля у правий бік автомобіля «Тойота». Уникнути зіткнення з автомобілем «БМВ» у нього фізичної можливості не було.
У судовому засіданні захисник Карманова О.М. заперечила доводи апеляційної скарги, просила залишити постанову суду першої інстанції без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.
Вислухавши пояснення учасників ДТП, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що пояснення ОСОБА_2 є послідовними, логічними та об`єктивно підтверджуються дослідженими доказами.
При цьому версія водія ОСОБА_1 щодо механізму виникнення ДТП свого підтвердження дослідженими доказами не знайшла.
Зокрема фотознімки, з місця ДТП, дані схеми ДТП (місце зіткнення, розташування автомобілів після ДТП); зафіксовані пошкодження автомобілів у результаті зіткнення: «БМВ» (ЛФП на задньому бампері), «Тойота» (деформоване праве переднє крило, ЛФП на правому передньому бампері), враховуючи їх локалізацію, механізм утворення, - свідчать про те, що саме порушення водієм ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР України призвели до ДТП.
Доводи апеляційної скарги про те, що у протоколі про адміністративне правопорушення серія ДПР18 №345415 від 23 жовтня 2019 року невірно вказані місце події, зокрема вул. Хорива, 22 , а фактично, на переконання апелянта, подія сталася за адресою вул. Хорива, 24, перевіреними судом апеляційної інстанції доказами, свого підтвердження не знайшла.
Згідно ст. 252 КУпАП суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Оцінивши докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, вважаю, що висновок суду першої інстанції про порушення ОСОБА_1 п. 10.9 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, за обставин, встановлених судом, законний і належним чином вмотивований, а доводи апеляційної скарги - необґрунтовані.
Відповідно до змісту ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін; скасувати постанову та закрити провадження у справі; скасувати постанову та прийняти нову постанову; змінити постанову.
Переконливих доводів, які спростовували би висновки суду першої інстанції і були підставами для скасування постанови Подільського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року з наведених в апеляційній скарзі мотивів, за наслідками апеляційного перегляду рішення судом не встановлено. 
Враховуючи викладене, вважаю, що апеляційну скаргу захисника Андрієвської О.В. в інтересах ОСОБА_1 слід залишити без задоволення, а постанову Подільського районного суду м. Києва від 20 грудня 2019 року як законну та обґрунтовану - без зміни.
На підставі викладеного, керуючись ст. 294 КУпАП України, суддя,-
 
ПОСТАНОВИЛА:
Постанову Подільського районного суду міста Києва від 20 грудня 2019 року щодо ОСОБА_1 залишити без зміни, апеляційну скаргу захисника Андрієвської О.В. в інтересах ОСОБА_1 - без задоволення.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.
 
Суддя
Київського апеляційного суду                                                         О.М. Сітайло