ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" січня 2020 р.           Справа№ 910/12693/19
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Поляк О.І.
суддів:            Кропивної Л.В. 
          Руденко  М.А. 
 
при секретарі  - Стародуб М.Ф.   
розглянувши апеляційну скаргу Державної іпотечної установи на ухвалу Господарського суду міста Києва (суддя Пукшин Л.Г.) від  30.10.2019 (повний текст складено 04.11.2019) у справі №910/12693/19 
за позовом  Державної іпотечної установи 
до  Уповноваженої особи гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Білої І.В., Фонду гарантування вкладів фізичних осіб
про  визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії

за участю представників сторін:
позивача: Качан В.В. (дов. № 8230/15/1  від 24.12.19), Тодосієнко В.М (дов. № 8232/15/1  від 24.12.19);
відповідача - 1: Шилець А.Р. (дов. № 27-536/20  від 13.01.19);
відповідача - 2: Сердійчук О.Л. (дов. № 183  від 27.12.19), 

ВСТАНОВИВ:
Державна іпотечна установа звернулася до Господарського суду міста Києва з позовом до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" Білої І.В. та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії. 
В обґрунтування  позовних вимог позивач зазначає про те, що внаслідок бездіяльності   відповідачів при здійсненні ліквідації в ПАТ "КБ "Надра", яка вбачається у невжитті заходів з реалізації активів ПАТ "КБ "Надра", що передбачена Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" та Положенням щодо організації продажу активів (майна банків), що ліквідується, затвердженим рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 24.03.2016 №388, порушуються права та законні інтереси Державної іпотечної установи як кредитора ПАТ "КБ" Надра". З огляду на зазначене, позивач просить суд:
- визнати протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантуванні вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Білої І.В. щодо не вжиття заходів з реалізації всіх активів ПАТ "КБ "Надра";
- зобов`язати Фонд гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантуванні вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Білу І.В. передати на реалізацію майно ПАТ "КБ "Надра", яке включене до ліквідаційної маси, а саме: приміщення розташовані за адресою: м. Київ, вул. Січових Стрільців, буд 17, які включають: приміщення І пов. групи приміщень №1 пл.95,1 кв.м.; II пов. групи приміщень №2 пл.656,50 кв.м.; II пов. групи приміщень №3 пл. 152,80 кв.м.; III пов. групи приміщень №4 1052,70 кв.м.; IV пов. групи приміщень №5 пл. 1056,40 кв.м.; V пов. групи приміщень №6 пл. 1071,60 кв.м. (реєстровий номер 38868052 в реєстрі прав власності на нерухоме майно).
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 18.09.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження.
30.09.2019 до Господарського суду м. Києва надійшла заява відповідача-1 про закриття провадження у справі на підставі ст. 231 Господарського процесуального кодексу України, оскільки Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у даних відносинах є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
04.10.2019 до Господарського суду м. Києва надійшов відзив, в якому відповідач-1, зокрема,  зазначав, що між позивачем та відповідачем не існує господарських або цивільно-правових зобов`язань, а предметом спору є дії/бездіяльність відповідачів як суб`єктів владних повноважень, що приймають рішення в процедурі виведення неплатоспроможного банку з ринку. 
25.10.2019 до Господарського суду м. Києва надійшли заперечення позивача на клопотання про закриття провадження у справі, в яких позивач повідомляв, що повноваження передбачені Законом України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за якими Фонду доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, спірні правовідносини набувають ознак договірних відносин. Так, позивач звертає увагу, що у даній справі він оскаржує дії Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком, який здійснює заходи щодо забезпечення збереження активів банку, запобігання втрати майна та грошових коштів, формування ліквідаційної маси, виконання функцій з управління та продажу майна банку, оскільки своєю бездіяльністю Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб  щодо ліквідації ПАТ "КБ "Надра" та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, яка вбачається у невжитті заходів з реалізації активів ПАТ КБ "Надра", порушують права та законні інтереси акцептованого кредитора ПАТ КБ "Надра" - Державної іпотечної установи. 
Крім того, позивач посилався на те, що Фонд шляхом делегування повноважень  Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює повноваження щодо управління та продажу майна банку ПАТ КБ "Надра", а заявлені позивачем вимоги випливають із зобов`язання ПАТ КБ "Надра" за укладеним договором, Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Фонд  гарантування вкладів фізичних осіб  діють як представники сторони договірних відносин, а тому даний спір має вирішуватись в порядку господарського судочинства.
Ухвалою Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №910/12693/19 задоволено заяву Уповноваженої особи гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Надра" про закриття провадження у справі; закрито провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України.
Не погоджуючись з вказаною ухвалою, Державна іпотечна установа звернулася до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.10.2019; скасувати ухвалу Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №910/12693/19 про закриття провадження у справі і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Апелянт стверджує, що оскаржувана ухвала є незаконною та не обґрунтованою, прийнятою з порушенням норм процесуального права. Так, апелянт є кредитором ПАТ «КБ» Надра», з листа № 26-5-27531 від 21.10.2015 вбачається, що вимоги Державної іпотечної установи включено до реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «КБ»  у сумі 333584,29 грн. Станом на дату звернення з позовом до суду банком не задоволено акцептовані кредиторські вимоги. Скаржник зазначає, що відповідачі, в порушення положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» своєчасно не здійснюють дій з реалізації майна банку з метою задоволення вимог кредиторів, що призводить до порушення прав скаржника, як кредитора. З огляду на наведені обставини, скаржник вважає, що даний спір має виключно приватноправовий характер, оскільки він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу акцептованого кредитора ПАТ КБ «Надра», тоді як приватноправові відносити вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника, спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень. На думку апелянта, предметом оскарження є бездіяльність уповноваженої особи фонду не як суб`єкта владних повноважень, а як органу управління банком. 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Північного апеляційного господарського суду від 26.11.2019 апеляційну скаргу Державної іпотечної установи передано на розгляд колегії суддів у складі: Поляк О.І. (головуючий), Смірнова Л.Г., Кропивна Л.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 02.12.2019 поновлено Державній іпотечній установі строк на апеляційне оскарження ухвали Господарського суду міста Києва від 30.10.2019 у справі №910/12693/19, відкрито апеляційне провадження, розгляд справи призначено на 12.12.2019.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.12.2019, у зв`язку з перебуванням судді Смірнової Л.Г., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею - доповідачем, у відпустці, сформовано новий склад колегії суддів: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Руденко М.А.          
Ухвалою від 11.12.2019 апеляційну скаргу Державної іпотечної установи на ухвалу Господарського суду міста Києва від  30.10.2019 у справі №910/12693/19 прийнято до провадження у новому складі суду: Поляк О.І. (головуючий), Кропивна Л.В., Руденко М.А.
09.12.2019 до Північного апеляційного господарського суду надійшов відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на апеляційну скаргу,  в якому останній просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги в повному обсязі та зазначає про те, що погоджується з висновком суду першої інстанції про публічно-правовий характер даного спору.
В судовому засіданні 12.12.2019 суд заслухав пояснення представника скаржника, представники інших учасників справи в судове засідання не з`явились, суд постановив ухвалу про відкладення розгляду апеляційної скарги на 13.01.2020.
У зв`язку з перебування судді Поляк О.В. у щорічній відпустці судове засідання 13.01.2020 не відбулося,  а розгляд скарги призначено на 16.01.2020.
В судовому засіданні 16.01.2020 суд заслухав пояснення скаржника та відповідачів, скаржник вимоги скарги підтримав, відповідачі проти задоволення скарги заперечували. 
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи,  Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на таке.
Обґрунтовуючи оскаржувану ухвалу, Господарський суд міста Києва зазначав, що спір щодо визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантуванні вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Білої І.В. щодо не вжиття заходів з реалізації всіх активів ПАТ "КБ "Надра" та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноважену особу Фонду гарантуванні вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Білу І.В. передати на реалізацію майно ПАТ "КБ "Надра", яке включене до ліквідаційної маси, є публічно-правовим і належить до юрисдикції адміністративних судів. На думку  суду, спір непідвідомчий господарському суду, оскільки предметом даного спору є дії/бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду гарантуванні вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "КБ "Надра" Білої І.В. як суб`єкта владних повноважень, що виключає можливість розгляду даної справи в порядку господарського судочинства, у зв`язку з чим суд дійшов висновку про закриття провадження у справі №910/12693/19 на підставі п. 1. ч. 1 ст. 231 Господарського процесуального кодексу України. 
Крім того, Господарський суд міста Києва посилався на правову позицію, що викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 804/16079/15, де зазначено,  що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб у відносинах щодо визнання протиправною бездіяльності щодо не вжиття заходів з реалізації всіх активів Банку є суб`єктом публічного права, створений з метою реалізації публічних інтересів держави у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку, здійснює нормативне регулювання, тобто наділений владними управлінськими функціями та є суб`єктом владних повноважень у розумінні КАС України.
Колегія суддів погоджується з висновками суду та зазначає наступне.
Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Пунктом 7 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.
З аналізу наведених норм права вбачається, що Кодекс адміністративного судочинства України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів. Не поширюють свою дію ці положення на спори, що вимагають інших юрисдикційних форм розгляду.
При розмежуванні юрисдикційних форм захисту порушеного права основним критерієм є характер (юридичний зміст) спірних відносин.
У даній справі, позивач звернувся до Господарського суду м. Києва з позовом про  визнання протиправною бездіяльність Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду щодо не вжиття заходів з реалізації всіх активів ПАТ "КБ "Надра" та зобов`язання Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Уповноваженої особи Фонду передати на реалізацію майно ПАТ "КБ "Надра", яке включене до ліквідаційної маси.
Правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами встановлюються Законом України від 23.02.2012 року «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Цим Законом також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.
Статтею 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено повноваження Фонду під час здійснення ліквідації банку. Відповідно до п. 2 ч. 1 вказаної статті Фонд безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку, зокрема, приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку.
Відповідно до п. 17 ч. 1 ст. 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" уповноважена особа Фонду - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
За змістом ст. 3 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.
Основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює низку функцій, зокрема здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації та ліквідації банків, організовує відчуження всіх або частини активів і зобов`язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку (ч.ч. 1,2 ст. 4 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").
На підставі ч. 5 ст. 34 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб"  під час тимчасової адміністрації Фонд має повне і виняткове право управляти банком відповідно до цього Закону, нормативно-правових актів Фонду та вживати дії, передбачені планом врегулювання.
Відповідно до ч. 2 ст. 37 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" Фонд безпосередньо або уповноважена особа Фонду у разі делегування їй повноважень має право, зокрема, вчиняти будь-які дії та приймати рішення, що належали до повноважень органів управління і органів контролю банку; укладати від імені банку будь-які договори (вчиняти правочини), необхідні для забезпечення операційної діяльності банку, здійснення ним банківських та інших господарських операцій, з урахуванням вимог, встановлених цим Законом.
Згідно з ч. 10 ст. 38 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" усі або частина повноважень Фонду, визначених цією статтею, можуть бути делеговані Фондом уповноваженій особі Фонду. Рішення, що приймаються відповідно до цього Закону Національним банком України, Фондом, працівниками Фонду, що виконують функції, передбачені цим Законом, у тому числі у процесі здійснення тимчасової адміністрації, ліквідації банку, виконання плану врегулювання, можуть бути оскаржені до суду (ч. 1 ст. 54 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб").
Таким чином, за змістом наведених правових норм на Фонд, який є юридичною особою публічного права, покладено функції державного управління у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Зі свого боку, уповноважена особа Фонду виконує від його імені делеговані Фондом повноваження щодо забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку.
Вирішуючи питання про віднесення спору до юрисдикції адміністративного суду, слід ураховувати не лише суб`єктний склад правовідносин, які склалися між сторонами, а й сутність (характер) таких правовідносин.
Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.
Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника.
Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу, як правило майнового, конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин. Спір є приватноправовим також у тому випадку, якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.
Правовідносини, щодо яких виник спір, обумовлені наявністю кредиторських вимог (майнових вимог юридичної особи до суб`єкта господарювання - банку, що ліквідується), які задовольняються в порядку черговості, визначеної ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб", за рахунок коштів, одержаних унаслідок ліквідації та продажу майна банку.
Повноваження Фонду та уповноваженої особи Фонду щодо здійснення відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом, визначені п. 9 ч. 1 ст. 48 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб".
Відповідно до ч. 1 ст. 52 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" кошти, одержані в результаті ліквідації та продажу майна (активів) банку, спрямовуються Фондом на задоволення вимог кредиторів.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основні функції Фонду мають як владний характер, зокрема щодо врегулювання правовідносин у сфері банківської діяльності, так і не містять владної складової, а спрямовані на здійснення процедури виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом тимчасової адміністрації та ліквідації (аналогічна правова позиція викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду 16.10.2019 у справі № 826/13012/16).
Зазначене дає підстави стверджувати, що оскільки лише Фонду за законом доручено забезпечувати відновлення платоспроможності банку або підготовку його до ліквідації, в той час як заявлені Державною іпотечною установою вимоги випливають із зобов`язань банку за укладеними між ними договорами, уповноважена особа Фонду у цьому випадку діє як ліквідатор банку, не реалізуючи владних повноважень.
Відповідно до п. 1 ст. 20 Господарського процесуального кодексу України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема, справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.
З огляду на вищевикладене, враховуючи суть спірних правовідносин, Північний апеляційний господарський суд дійшов висновку, що спір у даній справі не є публічно-правовим та не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому не обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про закриття провадження у даній справі.
Щодо посилання суду першої інстанції на правову позицію, що викладена в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 804/16079/15, то апеляційний суд зазначає, що у вказаній справі суд неправильно трактував останню, позаяк в означеній справі заявлено позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність Фонду щодо неналежного здійснення контролю за виконанням працівником Фонду своїх посадових обов`язків, що призвело до порушення права позивача, які не є тотожними вимогам у справі, що розглядається.
Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає ухвалу Господарського суду міста Києва (суддя Пукшин Л.Г.) від  30.10.2019 у справі №910/12693/19 прийнятою з порушенням норм процесуального права. Частиною    1  ст. 277 Господарського процесуального кодексу України   передбачено, що підставою для скасування або зміни рішення місцевого господарського суду є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права.
За таких обставин, ухвалу Господарського суду міста Києва від  30.10.2019 у справі №910/12693/19 визнати законною та обґрунтованою не можна, а тому вона підлягає скасуванню з направленням справи для розгляду до суду першої інстанції. Отже, апеляційна скарга підлягає задоволенню.
Судові витрати за подання апеляційної скарги підлягають розподілу судом першої інстанції за результатами вирішення спору по суті.
Керуючись ст.ст. 267-285 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд
ПОСТАНОВИВ:
1.          Апеляційну скаргу Державної іпотечної установи задовольнити.
2.          Ухвалу Господарського суду міста Києва від  30.10.2019 у справі №910/12693/19  - скасувати.
3.          Передати справу №910/12693/19 на розгляд суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у порядку та строк, передбачені ст.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складено 27.01.2020.

Головуючий суддя                                                                                О.І. Поляк 

Судді                                                                                          Л.В. Кропивна

                                                                                          М.А.  Руденко