ЦЕНТРАЛЬНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ 
ГОСПОДАРСЬКИЙ  СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10.02.2020 року          м.Дніпро         Справа №  904/3071/19
Центральний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Білецької Л.М. (доповідач)
суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О., 
секретар судового засідання: Мудрак О.М.,  
розглянувши апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року (повний текст рішення складено 11.11.2019 року, суддя Крижний О.М.) у справі №904/3071/19
за позовом Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
до Комунального підприємства "Кривбасводоканал", м. Кривий Ріг Дніпропетровської області 
про стягнення заборгованості за теплову енергію у розмірі 2 992 326,37 грн. 
ВСТАНОВИВ:
1.Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.
Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" звернулося до Господарського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому (з урахуванням заяви про зміну підстав (предмета) позову) просив стягнути з Комунального підприємства "Кривбасводоканал" заборгованість у розмірі             2 570 712,32 грн., 3% річних у розмірі 28 624,36 грн., інфляційні втрати у розмірі 54 810,83 грн., пеню у розмірі 338 178,86 грн.
Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем умов договору №10 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 28.01.2011 в частині повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію. 
У зв`язку з простроченням виконання грошового зобов`язання позивачем на підставі частини 2 статті 625 ЦК України нараховані 3% річних за період прострочки з 15.01.2019 по 11.07.2019 у розмірі 28 624,36 грн., інфляційні втрати у розмірі 54 810,83 грн. за лютий-травень 2019 року. 
На підставі п.7.2.7 договору позивач нарахував пеню за порушення строків оплати теплової енергії у розмірі 338 178,86 грн. за період з 15.01.2019 по 11.07.2019.
Рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3071/19 позов Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" до Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про стягнення заборгованості за теплову енергію задоволено повністю. 
Стягнуто з Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на користь Акціонерного товариства "Криворізька теплоцентраль" основний борг у розмірі 2 570 712,32 грн., 3% річних у розмірі 28 624,36 грн., індекс інфляції у розмірі 54 810,83 грн., пеню у розмірі 338 178,86 грн. та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 44 884,90 грн.
В задоволенні заяви про розстрочення виконання судового рішення відмовлено.
Рішення обґрунтовано тим, що доказів оплати спожитої теплової енергії в сумі 2 570 712,32 грн. відповідач не надав, доводи позивача, наведені в обґрунтування позову, не спростував.
Позивач нарахував та просив стягнути з відповідача 3% річних за загальний період з 15.01.2019 по 11.07.2019 у сумі 28 624,36 грн. та інфляцію за лютий – травень 2019 року у сумі 54 810,83 грн. 
Перевіркою правильності розрахунків судом першої інстанції було встановлено більший розмір 3% річних та індексу інфляції, ніж заявлено позивачем, що є його правом. Суд першої інстанції дійшов висновку, що оскільки прострочення виконання зобов`язань за договором має місце вимоги, позивача про стягнення 3% річних у сумі 28 624,36 грн. та індексу інфляції у сумі 54 810,83 грн. підлягають задоволенню.
За прострочення оплати теплової енергії позивач просив стягнути пеню у сумі 338 178,86 грн. за загальний період з 15.01.2019 по 11.07.2019.
Перевіркою правильності розрахунку пені судом першої інстанції було встановлено більший розмір пені, ніж заявлено позивачем, що є його правом, тому вимога про стягнення пені підлягає задоволенню у повному обсязі. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що з відповідача підлягає стягненню 2 992 326,37 грн., з яких 2 570 712,32 грн. – основний борг, 28 624,36 грн. – 3% річних, 54 810,83 грн. – інфляційні втрати, 338 178,86 грн. – пеня.
Щодо заяви про розстрочення виконання рішення суду, суд першої інстанції зазначив те, що наведені відповідачем підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочки виконання судового рішення.
Також суд зазначив, що фінансове становище відповідача, яке на думку самого відповідача, є скрутним, утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від відповідача обставин. Сторони по справі знаходяться в рівнозначних економічних умовах.
Вказане стало підставою для відмови у відстроченні виконання рішення.
Крім того, суд звернув увагу, що відповідач просив одночасно відстрочити та розстрочити виконання рішення (розстрочення оплати рівними частинами щомісячно протягом 60 місяців з відстроченням оплати першого платежу - 01.01.2020 року).
З огляду на викладене та приймаючи до уваги той факт, що одночасне застосування відстрочки та розстрочки виконання рішення суду не передбачено Господарським процесуальним кодексом, враховуючи, що розстрочка чи відстрочка виконання рішення суду не може перевищувати більше одного року, господарський суд першої інстанції прийшов до висновку відмовити у задоволенні заяви Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про відстрочку та розстрочку рішення суду.
2.Короткі узагальнені доводи апеляційної скарги.
Не погодившись з рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3071/19, до Центрального апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою звернулось Комунальне підприємство "Кривбасводоканал", в якій просить скасувати рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 у справі №904/3071/19.
Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Позивач у своїй Заяві про зміну підстав позову просить одночасно про зміну матеріально-правової вимоги: збільшує розмір вимог щодо стягнення 3% річних та пені, зменшує розмір вимоги щодо стягнення інфляційних втрат, відмовляється від стягнення штрафу 7%.
Скаржник зазначає, що враховуючи те, що позивачем фактично було подано заяву про зміну предмету та підстав позову, що не передбачено одночасно законодавством у суду першої інстанції були відсутні підстави для прийняття до розгляду заяви із зміненим предметом та підставами позову.
Скаржник вважає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст. 2,3, п. 3 ч. 1 ст. 83, ст.233 ГПК України, приймаючи рішення, мав право зменшити розмір неустойки (пені), яка підлягала стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, тому що у даному спорі випадок є винятковим, виходячи з інтересів сторін, заслуговують на увагу причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, період незначності прострочення виконання. Скаржник вважає, що судом не було взято до уваги: майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін.
Скаржник вважає, що аргументи та обставини, які наведені ним у заяві, свідчать про поважність причин, якими КП «Кривбасводоканал» обґрунтовував необхідність та доцільність розстрочення виконання судового рішення, а саме:
- КП «Кривбасводоканал» здійснює свою діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення на території міста Кривого Рогу та інших районів, зокрема в Криворізькому, Софіївському, Широківському, Нікопольському, Апостолівському, тобто, у разі одномоментного стягнення коштів діяльність підприємства опиниться під загрозою зупинення, що призведе до кризової ситуації у соціальній сфері міста та прилеглих районів.
- КП «Кривбасводоканал» є підприємством стратегічного значення, від безперебійного та сталого функціонування якого залежить надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення не тільки населення міста та прилеглих районів, а також: пологовим будинкам, лікарням, дитячим садкам, школам, державним, адміністративним органам, промисловим та іншим підприємствам усіх форм власності, тощо.
- КП «Кривбасводоканал» перебуває у скрутному матеріальному становищі, має значну кредиторську та дебіторську заборгованість, на підтвердження чого відповідач долучив звіти про фінансовий стан та звіти про фінансові результати за 2017 та 2018 рік, згідно яких підтверджується фінансовий результат за рік, як непокритий збиток підприємства, а також довідки про стан дебіторської та кредиторської заборгованості боржника.
- у зв`язку з невідповідністю та економічною необґрунтованістю встановлених тарифів на централізоване водопостачання та водовідведення для КП «Кривбасводоканал», веденням в дію нового ринку електричної енергії, умови функціонування якого передбачають обов`язкову сплату попередньої оплати за електричну енергію, КП «Кривбасводоканал» має велику дебіторську заборгованість. яка станом на 30.06.2019 р. становила 237 млн. 380 тис. грн, в тому числі, споживачів за отримані послуги з централізованого водопостачання та водовідведення станом на 30.06.2019 р. 202 млн. 287 тис. грн.
Кредиторська заборгованість КП «Кривбасводоканал» станом на 30.06.2019 р. складала 551 млн. 262 тис. грн.
3.Узагальнені доводи інших учасників справи.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому погоджуючись з висновками суду першої інстанції просив залишити апеляційну скаргу без задоволення. 
4. Рух справи у суді апеляційної інстанції.
Ухвалою Центрального апеляційного господарського суду від 16.12.2019 року, у складі колегії суддів головуючого судді Білецької Л.М. (доповідач), суддів Паруснікова Ю.Б., Верхогляд Т.А. відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3071/19 та призначено розгляд справи на 23.01.2020 року.
23.01.2020 у судовому засіданні оголошено перерву до 10.02.2020 року.
Розпорядженням керівника апарату суду  від 10.02.2020 року, у зв`язку з  відпусткою  судді Верхогляд Т.А. призначено автоматичну зміну складу колегії суддів у судовій справі №904/3071/19, за результатами якої змінено склад судової колегії на головуючого суддю: Білецьку Л.М., суддів: Паруснікова Ю.Б., Вечірка І.О.
10.02.2020 року оголошено вступну та резолютивну частину постанови.
В судовому засіданні представник позивача та представник відповідача надали пояснення по справі та навели обґрунтування своїх вимог і заперечень з посиланням на норми законодавства.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті ним рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3071/19 слід залишити без змін з огляду на наступне.
5. Встановлені та неоспорені судом обставини справи і відповідні їм правовідносини.
28 січня 2011 року між державним підприємством "Криворізька теплоцентраль", правонаступником якого є Акціонерне товариство "Криворізька теплоцентраль" (теплопостачальна організація) та Комунальним підприємством "Кривбасводоканал" (споживач) укладений договір №10 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді, відповідно до умов якого (п.1.1.) теплопостачальна організація бере на себе зобов`язання постачати споживачеві теплову енергію в гарячій воді в потрібних йому обсягах, а споживач зобов`язується оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в терміни, передбачені цим договором.
Відповідно до п.10.1. договору цей договір набуває чинності з моменту фактичного надання послуг з теплопостачання до 31.12.2011. Договір вважається пролонгованим на кожний наступний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії про його припинення не буде заявлено однієї із сторін (п.10.3. договору).
Теплова енергія постачається споживачу в обсягах згідно з додатком і до цього договору в гарячій воді на такі потреби:
- опалення та вентиляцію – в період опалювального періоду;
- гаряче водопостачання – протягом року (п.2.1. договору).
Облік обсягу споживання теплової енергії і параметрів теплоносія проводиться за комерційними приладами обліку на межі балансової належності теплових мереж теплопостачальної організації та споживача або за домовленістю сторін в іншому місці (п.5.1. договору).
Межа балансової належності (експлуатаційної відповідальності) сторін оформлюється у вигляді акта зі схемами теплових мереж, підписаного у двосторонньому порядку, який є невід`ємною частиною договору та не може бути змінено в односторонньому порядку (п.5.3 договору).
Відповідно до п.5.4. договору споживач, що має прилади комерційного обліку, щомісячно подає до теплопостачальної організації звіт про фактичне споживання теплової енергії, в терміни передбачені в додатку 1 до договору. Веде журнал обліку споживання теплової енергії у відповідності з вимогами "Правил користування тепловою енергією". 
При відсутності приладів комерційного обліку або якщо вони вибули з ладу (несанкціоноване втручання в його роботу, порушення механічних та електронних пломб, механічне пошкодження приладів та елементів вузла обліку, закінчення терміну дії держповірки тощо) обсяг теплової енергії визначається теплопостачальною організацією, розрахунковим способом згідно з приєднаними максимальними договірними тепловими навантаженнями, вказаними в додатку 1 (п.5.5 договору). 
Згідно дислокації, об`єкт відповідача з тепловим навантаженням по договору знаходиться за адресою: вул. Тинки, 43а.
Позивачем здійснено поставку відповідачу теплової енергії, про що складені акти здачі-прийняття робіт (послуг): № 6119 від 31.12.2018 на суму 707 034,70 грн., №775 від 31.01.2019 на суму 782 276,81 грн., №1752 від 28.02.2019 на суму 551 179,96 грн., №3932 від 31.03.2019 на суму 454 788,65 грн., №4971 від 25.04.2019 на суму 75 432,20 грн. (а.с.25-29).
Наведені вище акти про постачання теплової енергії складені та підписані як позивачем так і відповідачем.
Порядок проведення розрахунків за теплову енергію визначено розділом 6 договору.
07.10.2011 позивачем та відповідачем підписано додаткову угоду №1 51/1-ЕНЕРГО до договору, в якій викладено розділ 6 договору в новій редакції. Додаткова угода набирає чинності з 01.10.2011 (п.3 додаткової угоди). 
Відповідно до п.6.1 договору (в редакції додаткової угоди) оплата за теплову енергію здійснюється покупцем-споживачем виключно грошовими коштами відповідно до встановлених тарифів шляхом 30 відсоткової попередньої оплати вартості планових обсягів споживання теплової енергії за 5 днів до початку здійснення споживання. Решта 70 відсотків вартості планових обсягів споживання теплової енергії сплачуються покупцем споживачем протягом місяця споживання теплової енергії. Кошти, які надійшли від покупця будуть зараховані як передоплата за умови відсутності заборгованості за цим договором. Остаточний розрахунок за фактично спожиту теплову енергію здійснюється до 14 числа місяця наступного за місцем споживання теплової енергії. 
Тариф на постачання теплової енергії з 01.10.2011 складає 844,82 грн. за    1 Гкал з ПДВ. Розрахунковим періодом є календарний місяць. (п.п.6.2, 6.3 договору в редакції додаткової угоди).
Пунктом 6.5 договору (з урахуванням протоколу урегулювання розбіжностей від 02.03.2011) встановлено, що у споживачів, які не мають приладів комерційного обліку, обсяги фактично спожитої теплової енергії визначаються згідно з договірними тепловим навантаженням з урахуванням середньомісячної температури зовнішнього повітря та кількості годин (діб) роботи тепловикористовуючого обладнання Споживача у розрахунковому періоді. 
Комунальне підприємство "Кривбасводоканал" не здійснило в повному обсязі розрахунки за спожиту теплову енергію за спірний період, у зв`язку з чим у нього виникла заборгованість, що і стало причиною спору. Ні розмір заборгованості, ні сам факт її наявності сторонами не заперечується, тобто визнаються. 
6. Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився з висновками суду першої інстанції.
Суб`єкти господарювання повинні виконувати господарські зобов`язання  належним чином, відповідно до закону, інших правових актів, договору (пункт 1 статті 193 Господарського кодексу України).
Відповідно до статті 526 Цивільного кодексу України - зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 525 Цивільного кодексу України).
Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 Цивільного кодексу України).
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 Цивільного кодексу України).
Колегія суддів приходить до висновку, що огляду на положення п.п. 6.1. договору (в редакції додаткової угоди) строк оплати теплової енергії за спірний період у сумі 2 570 712,32 грн. є таким, що настав.
Доказів оплати спожитої теплової енергії в сумі 2 570 712,32 грн. відповідач не надав.
Згідно з частиною 1 статті 199 Господарського кодексу України виконання господарських зобов`язань забезпечується заходами захисту прав та відповідальності учасників господарських відносин, передбаченими цим Кодексом та іншими законами. До відносин щодо забезпечення виконання зобов`язань учасників господарських відносин застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України.
Порушенням зобов`язання, відповідно до статті 610 Цивільного кодексу України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Перевіркою правильності розрахунків колегією суддів встановлено більший розмір 3% річних та індексу інфляції, ніж заявлено позивачем, що є його правом. Оскільки прострочення виконання зобов`язань за договором має місце вимоги позивача про стягнення 3% річних у сумі 28 624,36 грн. та індексу інфляції у сумі 54 810,83 грн. колегія суддів вважає правомірними задоволення позовних вимог в цій частині судом першої інстанції.
Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (стаття 548 Цивільного кодексу України). Виконання зобов`язань може забезпечуватись згідно договору неустойкою (штрафом, пенею). Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми не своєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 Цивільного кодексу України).
Відповідно до ст.230 Господарського кодексу України, штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Згідно ч.ч. 4, 6 ст.231 Господарського кодексу України, у разі якщо розмір штрафних санкцій законом не визначено, санкції застосовуються в розмірі, передбаченому договором. При цьому розмір санкцій може бути встановлено договором у відсотковому відношенні до суми невиконаної частини зобов`язання або у певній, визначеній грошовій сумі, або у відсотковому відношенні до суми зобов`язання незалежно від ступеня його виконання, або у кратному розмірі до вартості товарів (робіт, послуг).
Перевіркою правильності розрахунку пені колегією суддів встановлено більший розмір пені, ніж було заявлено позивачем, що є його правом, тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правомірно задовольнив вимогу про стягнення пені у повному обсязі. 
Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочки або розстрочки виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: ступінь вини відповідача у виникненні спору; стосовно фізичної особи - тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
Розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Згідно з правовою позицією Європейського суду з прав людини, несвоєчасне виконання рішення суду може бути мотивоване наявністю певних обставин, відстрочка та розстрочка виконання рішення суду не повинна шкодити сутності права, гарантованого ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, згідно якої "кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру", а у системному розумінні даної норми та національного закону, суд не повинен перешкоджати ефективному поновленню у правах, шляхом виконання судового рішення, тобто довготривале виконання рішення суду може набути форми порушення права на справедливий судовий розгляд, що не може бути оправдано за конкретних обставин справи та є наслідком зменшення вимог щодо розумності строку.
Окрім того, довготривале невиконання рішення суду порушує право на повагу до власності та на вільне володіння власністю у зв`язку з тим, що рішення набуває ознак довготривалого виконання.
Стосовно системності виконання Європейський суд підкреслює, що присудження грошових коштів не надає пом`якшення у виконавчому провадженні, а отже сама можливість надання відстрочки та розстрочки виконання судового акту повинна носити виключний характер.
Із підстав, умов та меж надання відстрочки та розстрочки виконання судового рішення слідує, що безпідставне надання відстрочки та розстрочки без обґрунтованих на те мотивів, надане на тривалий період без дотримання балансу інтересів стягувача та боржника порушує основи судового рішення, яке ухвалене іменем України, позбавляє кредитора можливості захистити свої права, знижує авторитет судового рішення, а тому таке судове рішення не може вважатися законним та справедливим.
Окрім того, у рішенні Європейського суду з прав людини від 17.05.2005 у справі "Чіжов проти України" зазначено, що позитивним обов`язком держави є організація системи виконання рішень таким чином, щоб гарантувати виконання без жодних невиправданих затримок, і так, щоб ця система була ефективною і законодавчо, і практично, а нездатність державних органів ужити необхідних заходів для виконання рішення позбавляє гарантій, які закріплені у Параграфі 1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
Колегія суддів вважає, що наведені відповідачем обставини не є тими виключними обставинами, які надають суду право на розстрочення виконання рішення суду.
7. Мотиви прийняття або відхилення кожного аргументу.
Довід скаржника про те, що було одночасно змінено і предмета, і підстав  позову, відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.
Частиною 2 ст. 46 ГПК України встановлено, що крім прав та обов`язків, визначених у статті 42 цього Кодексу, зокрема, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог - до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 3 ст. 46 ГПК України, до закінчення підготовчого засідання позивач має право змінити предмет або підстави позову шляхом подання письмової заяви. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі.
Колегією суддів встановлено, що позивачем 29.08.2019 за вих. № 3334/09 направлено до суду заяву про зміну підстав позову.
Зміна предмету позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову – це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позову.
В даному випадку, зміна підстав викликана необхідністю обґрунтування позовних вимог додатковим документом, а саме Додатковою угодою №1 від 07.10.2011 року Договору № 10/40-Енерго від 28.01.2011 (далі - Договір), укладеного між позивачем та відповідачем.
Умовами Додаткової угоди №1 змінено порядок та умови проведення розрахунків за поставку теплової енергії, які були передбачені розділом 6 Договору з урахуванням протоколу урегулювання розбіжностей від 02.03.2011 року до Договору.
Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що позивач не змінюючи предмета позову, змінив підставу, що не суперечить ч.3 ст. 46 ГПК України.
Довід скаржника про те, що судом не було взято до уваги: майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на те, що судом першої інстанції при перевірці правильності розрахунку пені було встановлено більший розмір пені, ніж заявлено позивачем, що є його правом, тому вимога про стягнення пені на думку колегії суддів враховує інтереси обох сторін, зокрема, і відповідача. 
Довід скаржника про те, що аргументи та обставини, які наведені ним у заяві, свідчать про поважність причин, якими КП «Кривбасводоканал» обґрунтовував необхідність та доцільність розстрочення виконання судового рішення, відхиляється колегією суддів з огляду на наступне.
Колегія суддів зазначає, що строк оплати за надані послуги починає свій відлік з січня 2019 року, однак оплата відповідачем цих послуг, навіть поетапно, здійснена не була. Доказів реальної можливості виконати рішення суду за умови надання відстрочки виконання рішення, відповідачем не надано, згоди позивача на відстрочку виконання рішення суду відповідачем не отримано. Наявність дебіторської та кредиторської заборгованості не звільняє відповідача від виконання свого обов`язку.  
Подаючи клопотання про розстрочку виконання рішення суду заявник у якості підтвердження свого скрутного матеріального становища додає звіт про фінансові результати станом на 31.12.2018.
Колегія суддів вважає, що викладені відповідачем обставини та матеріали справи не дозволяють стверджувати про наявність достатніх підстав для задоволення клопотання.
Колегія суддів звертає увагу, що вирішуючи питання про розстрочку виконання рішення, суд повинен враховувати матеріальні інтереси сторін, їх фінансовий стан, ступінь вини відповідача у виникненні спору, наявність інфляційних процесів у економіці держави та інші обставини справи, зокрема, стосовно юридичної особи - наявну загрозу банкрутства, відсутність коштів на банківських рахунках і майна, на яке можливо було б звернути стягнення, стихійне лихо, інші надзвичайні події, тощо.
Так, даний спір виник з вини відповідача, спірна сума заборгованості не погашалась заявником протягом тривалого часу. Складний економічний стан підприємства не є безумовною підставою для розстрочення виконання рішення суду.
Законодавець пов`язує розстрочку виконання судового рішення у судовому порядку з об`єктивними, непереборними, іншими словами - виключними обставинами, що ускладнюють вчасне виконання судового рішення.
На думку колегії суддів, наведені відповідачем підстави для розстрочки виконання судового рішення, зокрема, фінансове становище, не є тими виключними обставинами, які дають підстави для розстрочки виконання судового рішення.
Колегія суддів зазначає, що фінансове становище відповідача, яке на думку самого відповідача є скрутним, утворилось внаслідок його господарської діяльності, а не в силу якихось об`єктивних, незалежних від відповідача обставин. Сторони по справі знаходяться в рівнозначних економічних умовах, обидва є підприємства, що задовольняють потреби населення. 
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що відповідач просить одночасно відстрочити та розстрочити виконання рішення (розстрочення оплати рівними частинами щомісячно протягом 60 місяців з відстроченням оплати першого платежу - 01.01.2020 року).
У постанові пленуму Вищого господарського суду України від 17 жовтня 2012 року №9 "Про деякі питання практики виконання рішень, ухвал, постанов господарських судів України" зазначено, що при відстроченні чи розстроченні виконання рішення господарським судам слід мати на увазі таке:
Відстрочка - це відкладення чи перенесення виконання рішення на новий строк, який визначається господарським судом. Наприклад, відстрочка може надаватись за рішенням, у якому господарським судом визначено певний строк звільнення приміщення, повернення майна тощо (п.7.1.1).
Розстрочка означає виконання рішення частками, встановленими господарським судом, з певним інтервалом у часі. Строки виконання кожної частки також повинні визначатись господарським судом. При цьому слід мати на увазі, що розстрочка можлива при виконанні рішення, яке стосується предметів, що діляться (гроші, майно, не визначене індивідуальними ознаками; декілька індивідуально визначених речей тощо) (п.7.1.2).
Відповідно до ст. 331 Господарського процесуального кодексу України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
Одночасне застосування відстрочки та розстрочки виконання рішення суду чинним Господарським процесуальним кодексом не передбачено.
Також у частині 5 ст. 331 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що розстрочення та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови.
Разом з цим, відповідач просить розстрочити виконання рішення протягом 60 місяців, тобто більше одного року.
З огляду на викладене та приймаючи до уваги той факт, що одночасне застосування відстрочки та розстрочки виконання рішення суду не передбачено Господарським процесуальним кодексом, враховуючи що розстрочка чи відстрочка виконання рішення суду не може перевищувати більше одного року, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно та обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви Комунального підприємства "Кривбасводоканал" про відстрочку та розстрочку рішення суду.
Стосовно доповнень до апеляційної скарги колегія суддів зазначає, що відповідно до ч.1 ст. 266 ГПК України особа, яка подала апеляційну скаргу, має право доповнити чи змінити її протягом строку на апеляційне оскарження.
Оскільки скаржником при поданні доповнень та змін до апеляційної скарги не дотримано вимог ч. 1   ст. 266   ГПК України щодо строку їх подання колегія суддів не вбачає підстав для врахування цих додаткових пояснень при перегляді в апеляційному порядку оскаржуваного рішення суду першої інстанції.
8. Чи були і ким порушені, невизнані або оспорені права і інтереси особи за захистом яких вона звернулась до суду.
Порушено право позивача на отримання повної та своєчасної оплати за поставлену теплову енергію, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачем умов договору №10 купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді від 28.01.2011 року.
9. Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до частини 1 статті 269 Господарського процесуального кодексу України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права (частина 4 статті 269 Господарського процесуального кодексу України).
Колегія суддів приходить до висновку, рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3071/19 винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права винесена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи скаржника, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірного та обґрунтованого висновку суду першої інстанції, що в силу ст. 276 ГПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а  рішення – без змін.
10. Судові витрати.
Відповідно до ст.129 ГПК України судові витрати зі сплати судового збору за розгляд справи у суді апеляційної інстанції покладаються на скаржника.
Керуючись ст.ст. 129, 269, 275-280, 282 Господарського процесуального кодексу України, суд, -
                                                  ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства "Кривбасводоканал" на рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3071/19 – залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Дніпропетровської області від 07.11.2019 року у справі №904/3071/19 – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повний текст складено 17.02.2020 року.
Головуючий суддя                                                            Л.М. Білецька

Судді                                                                                          Ю.Б. Парусніков

                                                                                      І.О. Вечірко