П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  120/3065/19-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Мультян Марина Бондівна  
Суддя-доповідач -  Капустинський М.М.   
18 лютого 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Капустинського М.М. 
суддів:  Смілянця Е. С.  Охрімчук І.Г. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Довганюк В.В.,
позивача, його представника, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року  (повний текст рішення складено 27.11.2019р. у м.Вінниці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень, 
В С Т А Н О В И В :
До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління ДФС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що Головним управлінням ДФС у Вінницькій області на підставі Акта про результати документальної невиїзної перевірки дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи від 11.06.2019 року №1998/02-32-13/ НОМЕР_1 прийнято податкове повідомлення-рішення №0020861305 від 26.06.2019 року за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами на суму 9113,72 гривень, та податкове повідомлення-рішення №0020891305 від 26.06.2019 року за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на суму 20050,15 гривень.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року адміністративний позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДФС у Вінницькій області № 0020861305 від 26.06.2019 року за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами на суму 9113,72 грн.
Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення Головного управлінням ДФС у Вінницькій області №0020891305 від 26.06.2019 року за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на суму 20050,15 грн.
Стягнуто на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору при звернені до суду в сумі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управлінням ДПС у Вінницькій області.
Не погоджуючись з прийнятим судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі зазначає, що документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 : п.2 ч.2 ст.52 гл.8 розділу III Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-ІУ (із змінами та доповненнями) в частині подання недостовірних відомостей про визначення митної вартості в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за Митною декларацією на суму 7290,97 грн. та вимог пп.190.1 п.190 ст.190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість сумі 16040,12 грн.
У відзиві на апеляційну скаргу позивач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення. 
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи  апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке. 
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , за митною декларацією №UA205100/2018/011732 від 11.07.2018 року оформлено товар: «Легковий автомобіль марки: моделі RENAULT MEGANE, ідентифікаційний номер (номер кузова) - № НОМЕР_2 , бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2010, модельний рік виготовлення - 2010, дата введення в експлуатацію 22.12.2010 рік».
Головним управлінням ДФС у Вінницькій області з 21.05.2019 року по 03.06.2019 року проводилася перевірка з питань правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів.
За результатами документальної невиїзної перевірки щодо дотримання вимог законодавства України з питань державної митної справи, складено акт №1998/02-32-13/ НОМЕР_1 від 11.06.2019 року, в якому встановлено наступне.
Під час опрацювання отриманої інформації проведено порівняння відомостей, надісланих від митних органів Литовської Республіки та документів, які були підставою для митного оформлення товару на Волинській митниці ДФС.
В результаті порівняння та перевірки автентичності копій документів, отриманих від митних органів Литовської Республіки, що стосуються експорту транспортних засобів з іноземної держави та товаросупровідних документів і митної декларації типу ІМ 40 ДЕ, оформлених Волинською митницею ДФС встановлено наступне. Транспортний засіб RENAULT MEGANE, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_2 , 09.07.2018 року ввезений на митну територію України та оформлений у митному відношенні в режимі «імпорт» (випуск для вільного обігу) Волинською митницею ДФС за МД UA№205100/2018/011732 від 11.07.2018 року.
Відповідно поданих до митного оформлення документів, відправником та продавцем даного транспортного засобу RENAULT MEGANE, номер кузову - НОМЕР_2 зазначено LESOT STEPHAN, a отримувачем та покупцем - громадянин України ОСОБА_1 , вартість вищезазначеного транспортного засобу визначена за 6 (резервним) методом та заявлена в сумі 1100 Євро.
Відповідно до експортної декларації Литовської Республіки 18LTKC0100EK09C0B0 від 04.07.2018 року відправником транспортного засобу RENAULT MEGANE, номер кузову - НОМЕР_2 виступала компанія UAB “T&S Mobile” (Kauno g. 151, 68228 Marijampole, LT), отримувачем - громадянин ОСОБА_2 ОСОБА_3 , а вартість вищезазначеного автомобіля становила 3530 євро.
Відтак, документальною невиїзною перевіркою встановлено порушення ОСОБА_1 :
- пункту 2 частини 2 статті 52 глави 8 розділу III Митного кодексу України від 13.03.2012 №4495-ІУ (із змінами та доповненнями) в частині подання недостовірних відомостей про визначення митної вартості в результаті чого занижено податкове зобов`язання по сплаті ввізного мита за Митною декларацією на суму 7290,97 грн.;
- вимог підпункту 190.1 пункту 190 статті 190 Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-УІ (із змінами та доповненнями), що призвело до заниження податкового зобов`язання по сплаті податку на додану вартість сумі 16040,12 грн.
26.06.2019 року Головним управлінням ДФС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення №0020861305 за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами на суму 9113,72 грн. та №0020891305 за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на суму 20050,15 грн.
Вважаючи дані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що обов`язки декларанта при здійсненні митного оформлення товару його власником покладено на уповноважену особу декларанта ПП «ВЕСТБРОК» ОСОБА_4 , про що зазначено у графах 14 та 54 МД ІМ 40 ДЕ №UA205100/2018/011732 від 11.07.2018 року, в свою чергу, власником товару дії щодо декларування товару не здійснювались.
Розглядаючи питання про законність та обґрунтованість судового рішення, яким позов задоволено, суд апеляційної інстанції враховує наступне. 
Відповідно до ч.1 ст.49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з ч.4 ст.58 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Частиною 5 ст.58 Митного кодексу України визначено, що ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно з п.5 ч.10 ст.58 Митного кодексу України при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються такі витрати (складові митної вартості), якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, зокрема, витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України.
Відповідно до ч.2 ст.52 Митного кодексу України декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Відповідно до ч.2 ст.53 МК України, для підтвердження витрат на транспортування декларантом подаються транспортні (перевізні) документи, якщо за умови поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.
Згідно із п.5 ч.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті.
При визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, додаються подальші витрати, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, в даному випадку це витрати на транспортування товарів до місця ввезення на митну територію України (ч.3 ст.267 МК України).
Відповідно до п.2 ч.11 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, не допускається включення ніяких інших витрат, крім тих, що передбачені у вказаних вище статтях Митного кодексу України.
До митної вартості не включаються витрати або кошти за умови виділення їх з ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, що документально підтверджені та які піддаються обчисленню, зокрема витрати на транспортування після ввезення на територію України.
Витрати на транспортування після ввезення не включаються позивачем до митної вартості за умови дотримання ним вимог виділення з ціни, документального підтвердження та можливості обчислення.
Згідно п.54.4 ст.54 ПК України у разі надходження від уповноважених органів іноземних держав документально підтверджених відомостей щодо країни походження, вартісних, кількісних або якісних характеристик, які мають значення для оподаткування товарів і предметів при ввезенні (пересиланні) на митну територію України або територію вільної митної зони або вивезенні (пересиланні) товарів і предметів з митної території України або території вільної митної зони, які відрізняються від задекларованих під час митного оформлення, контролюючий орган має право самостійно визначити базу оподаткування та податкові зобов`язання платника податків шляхом проведення дій, визначених пунктом 54.3 цієї статті, на підставі відомостей, зазначених у таких документах.
В силу п.190.1  ст.190 Податкового кодексу України, базою оподаткування для товарів, що ввозяться на митну територію України, є договірна (контрактна) вартість, але не нижче митної вартості цих товарів, визначеної відповідно до розділу III Митного кодексу України, з урахуванням мита та акцизного податку, що підлягають сплаті і включаються до ціни товарів.
Як вбачається з матеріалів справи, фактичною підставою для висновку про заниження позивачем грошових зобов`язань з податку на додану вартість та мита при ввезенні на митну територію України стали:
- лист Волинської митниці ДФС від 02.01.2019 № 26/7/03-70-20-05 від 02.01.2019 року (вх. №668/7/02-32 від 07.02.2019), яким митниця направила начальнику ГУ ДФС в Вінницькій області копії матеріалів перевірки щодо автентичності документів, поданих Волинській митниці ДФС під час оформлення транспортного засобу «RENAULT MEGANE» номер кузова № НОМЕР_2 (UA№205100/2018/011732 від 11.07.2018 року);
- копії матеріалів перевірки, проведеної митними органами поданих до Волинськоїї митниці ДФС під час митного оформлення митної декларації UA№205100/2018/011732 від 11.07.2018.
За даними документів перевірки, фактурна вартість легкового автомобіля заявлена у декларації для експорту 18LTKC0100EK09C0B0 від 04.07.2018 року становить 3530 євро.
Вказане стало підставою для висновку щодо порушення позивачем вимог п.2 ч.2 ст.52 глави 8 розділу III Митного кодексу України та пп.190.1 п.190 ст.190 Податкового кодексу України, в результаті чого прийнято оскаржувані податкові повідомлення-рішення №0020861305 від 26.06.2019 року за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами на суму 9113,72 грн. та №0020891305 від 26.06.2019 року за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на суму 20050,15 грн.
Так, як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку, особою згідно митної декларації UA№205100/2018/011732 від 11.07.2018 року є Приватне підприємство «ВЕСТБРОК» ОСОБА_4 .
Отже, в даному випадку обов`язки декларанта при здійсненні митного оформлення товару його власником було покладено на уповноважену особу декларанта ПП «ВЕСТБРОК» ОСОБА_4 , про що зазначено у графах 14 та 54 МД ІМ 40 ДЕ № UA205100/2018/011732 від 11.07.2018 року, в свою чергу, власником товару дії щодо декларування товару не здійснювались.
Крім того, рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 03.07.2019 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2019 року у справі №163/697/19 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці ДФС про визнання протиправною та скасування постанови у справі порушення митних правил, не було встановлено порушення митних правил позивачем при здійсненні митного оформлення транспортного засобу «RENAULT MEGANE» номер кузова № НОМЕР_2 (UA№205100/ НОМЕР_3 /011732 від 11.07.2018 року).
Відповідно ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Отже,  рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 03.07.2019 року та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.08.2019 року у справі № 163/697/19 не було встановлено порушення ОСОБА_1 митних правил при здійсненні митного оформлення транспортного засобу «RENAULT MEGANE» номер кузова № НОМЕР_2 (UA№205100/ НОМЕР_3 /011732 від 11.07.2018 року)
Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що податкові повідомлення-рішення №0020861305 від 26.06.2019 року за платежем мито на товари, які ввозяться громадянами на суму 9113,72 грн. та №0020891305 від 26.06.2019 року за платежем ПДВ з ввезених на територію України товарів на суму 20050,15 грн., є протиправними та підлягають скасуванню. 
Відповідно до ч.1-3 ст.242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку  про задоволення позовних вимог. 
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315,316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Вінницькій області залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20 листопада 2019 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Постанова суду складена в повному обсязі  18 лютого 2020 року.

          
Головуючий	 	 	Капустинський М.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Смілянець Е. С.    Охрімчук І.Г.