ПОСТАНОВА
Іменем України
04 грудня 2019 року 
Київ
справа №201/13290/16-а(2а/201/1067/2016
адміністративне провадження №К/9901/17364/18
Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача Жука А.В., 
суддів - Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу № 201/13290/16-а
за позовом ОСОБА_1 
до Інспектора 9 роти 2 батальйону патрульної поліції УПП м. Дніпропетровськ Солопа Олександра Володимировича 
про визнання дій протиправними, скасування постанови про адміністративне правопорушення, провадження по якій відкрито
за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпрі              на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року (прийнята у складі головуючого судді - Антонюка О.А.) та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 (прийняту у складі колегії суддів: головуючого судді - Сафронової С.В., суддів: Мельник В.В., Чепурнов Д.В.), -
ВСТАНОВИВ:
І. ІСТОРІЯ СПРАВИ
Короткий зміст позовних вимог
1. 21 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Інспектора 9 роти 2 батальйону патрульної поліції УПП м. Дніпропетровськ Солопа Олександра Володимировича, в якому з урахуванням уточнених позовних вимог просила суд: 
- визнати дії відповідача по притягненню до адміністративної відповідальності  протиправними та скасувати постанову про адміністративне правопорушення;
- закрити провадження в справі про адміністративне правопорушення.
2. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 вересня 2016 року інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солоп О.В. винесена постанова про притягнення її до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст. 122 КУпАП і накладено штраф в розмірі 255 грн. 
Позивач вважає вказану постанову незаконною, оскільки оскаржувана постанова складалася інспектором без врахування її зауважень, пояснень та конкретної дорожньої обстановки, скупчення і потоку інших автомобілів, інтенсивності руху, відсутність відповідного знаку там не було, автомобіль інших учасників цієї пригоди інспектор УПП не зупиняв і не оглядав, доказів правопорушення не надано, місце скоєння правопорушення вказано не вірно.
Короткий зміст рішень судів попередніх інстанції
3. Постановою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року, залишеною без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року позовні вимоги задоволено. 
Скасовано постанову серії АР № 248393 від 16 вересня 2016 року, винесену інспектором патрульної поліції УПП у м. Дніпропетровську Солоп Олександром Володимировичем про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
Закрито провадження по адміністративній справі у відношенні ОСОБА_1 в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП. 
4. Скасовуючи постанову відповідача про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та закриваючи провадження по адміністративній справі  суди попередніх інстанції виходили з того, що в оскаржуваній постанові відповідача в порушення положень КУпАП не вказано відомостей про те, де та по якій вулиці міста Дніпра рухався позивач, куди та звідки їхав, в якому напрямку перетнув перехрестя, де його було зупинено та інші відомості, що свідчить про відсутність встановлення дій, що вчинені в порушення правил дорожнього руху.
5. Також, судом першої інстанції встановлено, що в постанові відповідача вказано про те, що правопорушення вчинено у м. Дніпропетровськ, водночас станом на день винесення постанови відповідача такої адміністративно-територіальної одиниці в Україні вже не існувало з огляду на постанову Верховної Ради України №1375-УІІІ від 19 травня 2016 року, якою місто Дніпропетровськ перейменовано на місто Дніпро.
6. Суд першої інстанції, з яким погодився і апеляційний суд, дійшов до висновку, що зміст оскаржуваної постанови відповідача не відповідає вимогам статті 283 КУпАП, оскільки в якості місця вчинення адміністративного правопорушення зазначено адміністративно-територіальну одиниця, якої в Україні більше не існує.
7.Також суди попередніх інстанцій виходили з того, що у постанові відповідача відсутні дані про свідків зафіксованого правопорушення, а з дослідженого судом відеозапису відповідача, яким              було зафіксовано порушення позивачем правил дорожнього руху неможливо встановити чи дійсно було вчинено правопорушення, оскільки на відеозаписі, здійсненому відповідачем, зафіксовано лише процедуру складання постанови про адміністративне правопорушення, натомість не зафіксовано саме правопорушення.
Короткий зміст вимог касаційної скарги та відзиву на неї
8. 27 листопада 2017 року представником Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпрі       подано касаційну скаргу, в якій останній просить:
Скасувати постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року, ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відзиву на касаційну скаргу до Суду не надходило.
Рух адміністративної справи у суді касаційної інстанції
9. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 28 листопада 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпрі на постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017.
Відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів" від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII з Вищого адміністративного суду України до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду передано матеріали касаційної скарги № К/9901/17364/18 за правилами пункту 4 частини першої Розділу VІІ "Перехідні положення" цього кодексу.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2018 для розгляду справи № 201/13290/16-а визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя: Желтобрюх І.Л., суддів:, Білоус О.В., Стрелець Т.Г.
Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.06.2019 року для розгляду справи № 201/13290/16-а визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Жук А.В., суддів: Мартинюк Н.М., Мельник-Томенко Ж.М.
II. АРГУМЕНТИ СТОРІН
Аргументи сторони, яка подала касаційну скаргу
10. Касаційна скарга обґрунтована тим, що судові рішення першої та апеляційної інстанцій прийняті з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
Зокрема касатор зазначає, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено відеоматеріали, які фіксують вчинення позивачем адміністративного правопорушення. 
11. Крім того, закриваючи провадження у справі про адміністративне правопорушення попередніх інстанцій суди перебрали на себе юрисдикційні повноваження суб`єкта владних повноважень - відповідача, визначені у ст. 222 КУпАП.  
12. Скаржник вважає, що позивачем не надано доказів, які могли б бути підставою для задоволення позову.
13. Відзиву на касаційну скаргу до Суду не надходило. 
IІI. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ
14. Судами попередніх інстанцій встановлено, що 16 вересня 2016 року о 10 годині 00 хвилин інспектором патрульної поліції Управління патрульної поліції в м. Дніпропетровську 9 роти 2 батальйону Солоп О.В. в м. Дніпрі було зупинено автомобіль "Тойота РАВ 4", під керуванням позивача.
15. Відповідачем в оскаржуваній постанові вказано, що автомобіль позивача рухався по вулиці Гоголя від вул. Паторжинського в напрямку вул. Чернишевського та перетнув перехрестя вул. Гоголя і Чернишевського без виконання вимог дорожнього знаку 4.2 про рух тільки праворуч, чим допустив порушення вимог п. 4.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України. 
16. Відповідачем стосовно водія цього автомобіля складено постанову серії АР № 248393 від 16.09.2016 якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП в вигляді штрафу в дохід держави в сумі 255 грн.
IV. РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА Й АКТИ ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ
(в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин)
18. Конституція України від 28 червня 1996 року
18.1. Частина друга статті 19. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
19. Кодекс адміністративного судочинства України. (в редакції чинній на час розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції)
19.1 Частина 3 статті 2. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
19.2 Стаття 71. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Якщо особа, яка бере участь у справі, не може самостійно надати докази, то вона повинна зазначити причини, через які ці докази не можуть бути надані, та повідомити, де вони знаходяться чи можуть знаходитися. Суд сприяє в реалізації цього обов`язку і витребовує необхідні докази. Про витребування доказів або про відмову у витребуванні доказів суд постановляє ухвалу. Ухвала суду про відмову у витребуванні доказів окремо не оскаржується. Заперечення проти неї може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за наслідками розгляду справи.
Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. У разі невиконання цього обов`язку суд витребовує названі документи та матеріали.
Суд може збирати докази з власної ініціативи.
19.3 Стаття 171-2.   Особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.
Адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом п`яти днів з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках з урахуванням особливостей розгляду справи суд ухвалою може продовжити розгляд справи, але не більш як на п`ять днів.
20. Кодекс України про адміністративні правопорушення.
20.1 Стаття 245. Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
20.2 Стаття 7. Ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.
20.3 Стаття 122. Порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.
20.4 Стаття 251. Доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
20.5 Стаття 252. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
20.6 Стаття 222. Органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, частинами 1-3 статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених, зокрема, частиною 1 статті 122 КУпАП.
20.7 Стаття 254. Про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності. Протокол про адміністративне правопорушення, у разі його оформлення, складається у двох екземплярах, один з яких під розписку вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності. Протокол не складається у випадках, передбачених ст.258 цього Кодексу.
20.8 Стаття 258. Протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.
20.9 Стаття 280. Орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
20.10 Стаття 283. Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
20.11 Стаття 247. Провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю, якщо буде встановлено відсутність події і складу адміністративного правопорушення; у разі скасування акта, який встановлює адміністративну відповідальність.
20.12. Згідно положень статті 222 КУпАП, розгляд справ про адміністративне правопорушення, передбачених частиною 1 статті 122 КУпАП, відноситься до повноважень органів Національної поліції.
21. Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затверджена наказом МВС України від 07 листопада 2015 року № 1395.
21.1 Пункт 1 та 2 розділу III. Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення. Постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема     частинами першою, другою і третьою статті 122 КУпАП, виноситься на місці вчинення адміністративного правопорушення.
V. ПОЗИЦІЯ ВЕРХОВНОГО СУДУ
22. Відповідно до вимог статті 341 КАС України суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.
Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.
23. Оцінюючи обгрунтованість касаційної скарги в частині неправильного застосування норм процесуального права судами першої та апеляційної інстанцій при прийнятті рішення про скасування постанови відповідача Верховний Суд виходить з такого.
24. Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що 16 вересня 2016 року о 10 годині 00 хвилин відповідачем зупинено автомобіль "Тойота РАВ 4", під керуванням позивача через допущене порушення вимог п. 4.2 розділу 33 Правил дорожнього руху України та притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.
25. Скасовуючи постанову відповідача суди попередніх інстанцій виходили з того, що така постанова не відповідала вимогам ст. 283 КУпАП, винесена бездоказово та основана на припущеннях. При цьому суди виходили з того, що відповідачем     надано до матеріалів справи відеозапис, яким  було зафіксовано порушення позивачем дорожнього знаку 4.2 Розділу 33 Правил дорожнього руху  (у випадку його вчинення), але з даного відеозапису неможливо встановити чи дійсно було вчинено правопорушення, оскільки на відеозаписі, здійсненого відповідачем, зафіксовано лише процедуру складання постанови про адміністративне правопорушення, не зафіксовано саме правопорушення.
26. Разом з тим, наявний в матеріалах справи компакт-диск з відеофіксацією обставин зупинки позивачки 16.09.2016 та винесення працівниками поліції відносно неї оскаржуваної постанови (а.с. 12), який було долучено до матеріалів справи відповідачем, містить 3 (три) відеофрагмента, на одному з яких зафіксовано момент можливого вчинення позивачкою ікримінованого їй правопорушення.   
27. Крім того, в постанові суду першої інстанції встановлено, що «обставини вчиненого позивачем адміністративного правопорушення, зазначені в постанові, що оскаржується, не відповідають дійсності, оскільки ОСОБА_1 не порушувала вимог пункту п. 4.2 розділу 33 ПДР України: виконуючи вимоги зазначеного пункту ПДР подавала сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, перед стоп-лінією зупинялася, рухалася на дозволяючий зелений колір світлофора та вже фактично зобов`язана була завершити маневр в вигляді повороту, проїзду перехрестя, однак поліцейські могли цього не помітити.»
28. Разом з тим, пункт 4.2. розділу 33 Правил дорожнього руху України визначає вимоги дорожніх знаків, а саме "наказового знаку" "Рух праворуч". Дія знаків 4.1 - 4.6 поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким вони встановлені.
29. Вказана норма не встановлює вимог щодо правил перестроювання, проїзду стоп-лінії або ж проїзду перехрестя з світлофорним об`єктом.
30. Таким чином Верховний суд дійшов висновку, що встановлені судами першої та апеляційної інстанції обставини справи відрізняються від фактичних обставин цієї справи, судами не досліджено всі зібрані у справі докази та не надано оцінку щодо належності та допустимостіі таких доказів.
31. Як зазначено вище, у справі містяться відеоматеріали, які фіксують не лише факт складання оскаржуваної постанови відповідача, а і факт можливого вчинення позивачем адміністративного правопорушення.
32. Відповідач в касаційній скарзі вказує на те, що судами першої та апеляційної інстанцій не досліджено відеоматеріали, які фіксують вчинення позивачем адміністративного правопорушення, які були ним долучені до матеріалів справи на виконання вимог статті 71 КАС України.
32. Колегія суддів Верховного Суду з урахуванням вимог ст. 341 КАС України позбавлена можливості дослідити такі докази у справі в межах касаційного перегляду справи. Разом з тим, судами першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не досліджено та не надано оцінку наданих відповідачем відеоматеріалів, оскільки вказано лише, що на відеозаписі зафіксовано виключно процедуру складання постанови про адміністративне правопорушення та не зафіксовано саме правопорушення.
33. Крім того, судами попередніх інстанцій констатовано відсутність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, відмінного від правоппорушення, за яке позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою.
34. Враховуючи наведене, колегія суддів Верховного Суду вважає передчасними висновки судів попередніх інстанцій про невідповідність оскаржуваної постанови відповідача вимогам ст. 283 КУпАП зважаючи не неповне дослідження наявних доказів у справі, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для справи.
35. Зважаючи на вищевикладене, Верховний Суд встановив  порушення норм процесуального права при ухваленні судових рішень, які не можуть бути виправлені судом касаційної інстанції і не погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанції.
36. Відповідно до статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду має ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
37. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 353 КАС України суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направити справу на новий судовий розгляд при встановленні порушення норм процесуального права, яке унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази.
38. За наведених обставин, судові рішення суду першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд. При новому розгляді справи судам слід дослідити зібрані у справі докази та встановити дійсні обставини, що мають значення для справи, надати оцінку наявним у справі доказам щодо їх допустимості та належності.
Керуючись статтями 341, 344, 349, 353, 356, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
ПОСТАНОВИВ:
1. Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції Управління патрульної поліції в місті Дніпрі задовольнити частково.
2. Постанову Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 14 листопада 2016 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 10 жовтня 2017 року скасувати та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції - Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і не оскаржується.
Суддя-доповідач                                                                      Жук А.В.
судді                                                                                           Мартинюк Н.М.
                                                                                                      Мельник-Томенко Ж.М.