У Х В А Л А

25 лютого 2020 року
м. Київ
Справа № 1-1/07
Провадження № 13-15зво20
Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 розглянула заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 14 грудня 2007 року та ухвали Верховного Суду України від 10 липня 2008 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом і
ВСТАНОВИЛА:
Як убачається з матеріалів провадження за заявою, вироком Апеляційного суду Полтавської області від 14 грудня 2007 року ОСОБА_2 визнано винним та  засуджено за сукупністю злочинів, передбачених ч. 2 ст. 17, ч. 4 ст. 19, пунктами «а», «и» ст. 93, ч. 1 ст. 263 Кримінального кодексу України 1960 року (далі – КК 1960 року) до покарання у виді 9 років позбавлення волі з конфіскацією частини майна, що є його власністю. 
Ухвалою Верховного Суду України від 10 липня 2008 року вирок суду щодо ОСОБА_2 в частині засудження його за ч. 1 ст. 263 КК 1960 року скасовано, а  провадження у справі закрито. 
23 січня 2020 року рішенням Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) у   справі «Головко проти України» встановлено порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні кримінальної справи судом. Цим  рішенням ЄСПЛконстатовано порушення Україною ст. 3 та пунктів 1, 3 (с) ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі – Конвенція) щодо ОСОБА_2 
21 лютого 2020 року (згідно з відміткою поштового відділення на конверті) засуджений ОСОБА_2 , не погоджуючись із постановленими щодо нього судовими рішеннями, звернувся до Верховного Суду із заявою про їх перегляд за  виключними обставинами. 
У заяві засуджений посилається на те, що встановлені порушення Конвенції, зокрема використання доказів, отриманих внаслідок катування заявника, для  забезпечення його засудження зробило кримінальне провадження в цілому несправедливим. 
Посилаючись на вимоги Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-VI «Про  виконання  рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ОСОБА_2 вказує на те, що вказані порушення Конвенції є підставою для застосування додаткових заходів індивідуального характеру у  виді скасування постановлених щодо нього судових рішень та призначення нового розгляду у суді апеляційної інстанції. 
Заявник також заявив клопотання про витребування копії рішення міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, оскільки її  немає у розпорядженні особи, яка подала заяву.
Зміст заяви засудженого ОСОБА_2 про перегляд судових рішень щодо нього відповідає вимогам статей 461, 462 КПК, підстав, які б перешкоджали відкриттю провадження щодо її розгляду, немає.
Ураховуючи викладене та керуючись статтями 463, 464 КПК, суддя
УХВАЛИЛА:
Відкрити провадження за заявою засудженого ОСОБА_2 про  перегляд вироку Апеляційного суду Полтавської області від 14 грудня 2007  року та ухвали Верховного Суду України від 10 липня 2008 року з підстав встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні справи судом.
Витребувати матеріали кримінальної справи щодо ОСОБА_2 з  Апеляційного суду Полтавської області.
Витребувати з Міністерства юстиції України автентичний переклад рішення ЄСПЛ «Головко проти України» від 23 січня 2020 року. 
Призначити заяву до розгляду Великою Палатою Верховного Суду на 08 квітня 2020року о  10 год. 00 хв. у приміщенні Верховного Суду за адресою: м. Київ, вул.  Пилипа Орлика, 8.
Копію цієї ухвали та заяви про перегляд судових рішень надіслати заявнику, іншим учасникам судового провадження, Офісу Генерального прокурора України, Секретаріату Уповноваженого у справах Європейського суду з прав людини.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя Великої Палати Верховного Суду                                 ОСОБА_1