П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1931/19 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Салюк П.І.  
Суддя-доповідач -  Сапальова Т.В.   
22 січня 2020 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Сапальової Т.В. 
суддів:  Мацького Є.М.  Смілянця Е. С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Колісниченко Ю.В.,
позивача: ОСОБА_1 , 

розглянувши  у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року   у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 27 березня 2018 року (протокол №117); зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області поновити позивачу виплату додаткової пенсії згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з моменту припинення, 
В С Т А Н О В И В :
в липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства соціальної політики України, Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України  (далі - Комісія), Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 27 березня 2018 року (протокол №117); зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області поновити позивачу виплату додаткової пенсії згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з моменту припинення.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року позов задоволено.
Не погодившись з прийнятим рішенням Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та відмовити в задоволенні позовних вимог. В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначає про те, що позивачу припинено виплату пенсії як особі з інвалідністю ІІ групи відповідно до Закону №796-ХІІ на підставі оскаржуваного рішення Комісії від 27 березня 2018 року (протокол №117), тому відповідач діяв в межах повноважень та у спосіб, передбачений законом. Крім того, апелянт вказує на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, оскільки з 27.03.2018 позивач отримував пенсію по інвалідності на загальних умовах, з 20.06.2018 позивача переведено на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу заперечив проти її доводів і зазначив, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Міністерство соціальної політики України у відзиві на апеляційну скаргу підтримало вимоги апеляційної скарги та просило її задовольнити.
Відзив Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Міністерства соціальної політики України на апеляційну скаргу на адресу Сьомого апеляційного адміністративного суду не надходив, що відповідно до ч.4 ст.304 КАС України не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.
Позивач в судовому засіданні заперечив проти доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Відповідачі повноважних представників в судове засідання не направили, хоча повідомлялися про дату, час та місце апеляційного розгляду справи, що підтверджується матеріалами справи.
Згідно з ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін, виходячи з наступного.
Судом першої інстанції встановлено, що  в період з 19.05.1986 по 24.05.1986 ОСОБА_1 брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, що підтверджується довідкою Іванківської  Центральної районної лікарні №303 від 09 вересня 1991 року.
Позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 29.09.1999.
Відповідно до матеріалів пенсійної справи з 07.10.2005 ОСОБА_1 отримував пенсію по інвалідності II групи на загальних умовах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
З 01.01.2006 позивача переведено на пенсію по інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в розмірі фактичних збитків.
27.03.2018 Комісія зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, при Міністерстві соціальної політики України (далі - Комісія) прийняла рішення № 117 про відсутність підстав для підтвердження ОСОБА_1 статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, визначеного Хмельницькою обласною державною адміністрацією, та про вилучення посвідчення з повідомленням місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування. Підставою прийняття вищевказаного рішення зазначено відсутність підтвердження факту виконання робіт в зоні відчуження.
Головним управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області ОСОБА_1 з 27.03.2018 (з дати засідання Комісії) припинено виплату пенсії як особі з інвалідністю II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС відповідно до Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".
Вважаючи рішення Комісії та дії пенсійного органу протиправними, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що наявними в матеріалах справи документами підтверджується, що позивач є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а враховуючи протиправність рішення №117 від 27.03.2018, позивач має право на отримання додаткової пенсії згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з моменту припинення виплати відповідної пенсії.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції по суті заявлених позовних вимог, виходячи з наступного.
Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення визначає Закон України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28 лютого 1991 року №796-ХІІ (далі – Закон № 796-ХІІ).
Згідно з ч.1 ст.1 Закону №796-ХІІ цей Закон спрямований на захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та розв`язання пов`язаних з нею проблем медичного і соціального характеру, що виникли внаслідок радіоактивного забруднення території; громадян, які постраждали внаслідок інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, та розв`язання пов`язаних з цим проблем медичного і соціального характеру.
Відповідно до статті 14 Закону №796-ХІІ для встановлення пільг і компенсацій визначаються такі категорії осіб, які постраждали внаслідок   Чорнобильської катастрофи: учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, які працювали у зоні відчуження з моменту аварії до 1 липня 1986 року - незалежно від кількості робочих днів.
Відповідно до п.2 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 20 січня 1997 року № 51   (далі - Порядок № 51) (який був чинним під час видачі позивачу відповідного посвідчення), посвідчення є документом, що підтверджує статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надає право користуватися пільгами й компенсаціями, встановленими Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", іншими актами законодавства. 
Згідно з абз.4 п. 10 Порядку, посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській    АЕС на підставі одного з таких документів:
а) посвідчення про відрядження в зону відчуження;
б) військового квитка і довідки командира військової частини або архіву про участь у ліквідації наслідків аварії у зоні відчуження;
в) довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження (із зазначенням кількості днів і населеного пункту).
Згідно з довідкою Волочиської центральної районної лікарні  № 2369 від 26.12.1990 (а.с.15)   ОСОБА_1 у період з 16.05.1986 по 30.05.1986 знаходився в Іванківському районі Київської області по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС. 
Відповідно до довідки Іванківської центральної районної лікарні №303 від 09 вересня 1991 року (а.с.18) ОСОБА_1 в період з 19.05.1986 по 24.05.1986 брав участь в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, працював в Іванківському районі, де надавав медичну допомогу евакуйованому та місцевому населенню с.Розважів, с.Олива.
Згідно з довідкою Волочиської центральної районної лікарні №148 від 11.03.2002 (а.с.16) виданої позивач працював в зоні відчуження в населеному пункті с.Андріївка 5,5 (п`ять з половиною) днів, з 19.05.1986 по 24.05.1986, крім того заробітна плата за ці дні складає 237 крб. 18 коп.
Відповідно до наказу Волочиської центральної районної лікарні №30 від 06.05.1986 (а.с.125), копія якого міститься в матеріалах пенсійної справи позивача, для виконання завдань відкомандировано в Іванківську центральну районну лікарню Київської області строком з 19.05. по 24.05.1986 ОСОБА_1 - завідувача відділенням швидкої допомоги, начальника команди.
Вказані вище документи підтверджують факт участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та є підставою для видачі посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Водночас, інформація про те, що с.Розважів Іванківського району Київської області, в якому ОСОБА_1 перебував у відрядженні в 1986 р., розташоване за межами зони відчуження не спростовують факту участі позивача в роботах по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в інших населених пунктах відповідно до довідки Волочиської центральної районної лікарні №148 від 11.03.2002 (а.с.16) та встановлення йому підвищеної оплати праці в зоні відчуження.
Разом з тим у своїй апеляційній скарзі відповідач не наводить доводів в обґрунтування правомірності прийняття рішення Комісії зі спірних питань визначення статусу осіб, які брали участь у ліквідації наслідків на Чорнобильської АЕС при Міністерстві соціальної політики України від 27 березня 2018 року (протокол №117).
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
З урахуванням наведеного рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року підлягає перегляду в частині зобов`язання Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області поновити позивачу виплату додаткової пенсії згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з моменту припинення.
Ч.1 ст.49 Закону №796-ХІІ передбачено, що пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді:
а) державної пенсії;
б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.
Відповідно до ч.1 ст. 54 Закону №796-ХІІ пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у зв`язку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи можуть призначатися за бажанням громадянина із заробітку, одержаного за роботу в зоні відчуження в 1986-1990 роках, у розмірі відшкодування фактичних збитків, який визначається згідно із законодавством. 
Згідно з ч.3 ст.65 Закону №796-ХІІ посвідчення "Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС" та "Потерпілий від Чорнобильської катастрофи" є документами, що підтверджують статус громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користування пільгами, встановленими цим Законом.
Відповідно до абз.8 пп.5 п.2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005  № 22-1, до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема, документи, які засвідчують особливий статус особи: посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").
Таким чином, обов`язковою умовою для призначення пенсії по інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, є подання пенсіонером посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
З матеріалів справи встановлено, що з 2006 року позивача переведено на пенсію по інвалідності II групи внаслідок захворювання, пов`язаного з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС, відповідно до Закону № 796-ХІІ в розмірі фактичних збитків.
27.03.2018 року Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області припинило позивачу виплату вказаної пенсії, на підставі рішення Комісії від 27.03.2018 (протокол №117), згідно з яким ОСОБА_1 не підтверджено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та вирішено вилучити посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.
Таким чином, з урахуванням обставин справи єдиною підставою для припинення позивачу виплати пенсії стало оскаржуване рішення Комісії від 27.03.2018 (протокол №117).
Рішення Комісії від 27.03.2018 (протокол №117) визнано судом протиправним та скасовано.
При цьому в апеляційній скарзі Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не наводить доводів на спростування висновків суду першої інстанції щодо протиправності вказаного рішення.
З урахуванням наведеного суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 з моменту припинення та зобов`язання Головного Управління Пенсійного фонду України у Хмельницькій області поновити позивачу виплату додаткової пенсії згідно із Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" з моменту припинення.
Оцінюючи вказані доводи апеляційної скарги щодо пропуску позивачем строку звернення до суду, колегія суддів виходить з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч.4 ст.122 КАС України якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.
Судом встановленою, що оскаржуване рішення Комісії, оформлене протоколом №117, прийнято 27 березня 2018 року.
При цьому ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом 25 червня 2019 року.
Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного  суду від 01 липня 2019 року позов залишено без руху та запропоновано позивачу, зокрема, подати заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності пропуску цього строку та доказів на підтвердження таких обставин.
На виконання вказаної ухвали позивач подав заяву про поновлення строку звернення до суду (а.с.31-32) та докази на підтвердження поважності причин пропуску строку звернення до суду.
Отже, в матеріалах справи наявні докази неможливості оскаржити рішення Комісії у шестимісячний строк з моменту отримання копії оскаржуваного рішення за станом здоров`я
Крім того, ОСОБА_1 скористався можливістю досудового порядку врегулювання спору та подав скаргу до Міністерства соціальної політики України, а також повторно звернувся до суду з адміністративним позовом після його повернення без необґрунтованих зволікань.
З урахуванням наведеного колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про поважність причин пропуску строку звернення до суду, тому доводи апеляційної скарги в цій частині не знайшли свого підтвердження в матеріалах справи.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.
Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла  висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а відтак рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року  слід залишити без змін.    
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а  рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 серпня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.
Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Постанова суду складена в повному обсязі  31 січня 2020 року.

Головуючий	 	 	Сапальова Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Мацький Є.М.    Смілянець Е. С.