Дата документу 17.01.2020 Справа № 317/928/19

П О С Т А Н О В А
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

 
17 січня 2020 року
м. Запоріжжя

Єдиний унікальний № 317/928/19
Провадження № 22-ц/807/396/20

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого – Кримської О.М. (суддя-доповідач),
суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року в складі судді Громової І.Б. в справі за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування позову зазначало, що відповідно до укладеного договору № б/н від 11.05.2011 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 6 800, 00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Щодо зміни кредитного ліміту Банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.
Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг.
Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.
Укладений договір, відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України, є договором приєднання. Крім того, відповідач користувався картковим рахунком, використовував кредитні кошти, тобто, в розумінні ч.2 ст. 642 ЦК України прийняв пропозицію.
АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі, а саме надав Відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором, але відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та іншими витратами відповідно до умов договору, у зв`язку з чим станом на 31 січня 2019 року виникла заборгованість у розмірі 203 060, 72 грн., яка складається з: 6 799, 40 грн. – заборгованість за кредитом; 191 372, 54 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом; 4 888, 78 грн. – заборгованість за пенею та комісією.
Звертає увагу суду, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, а кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом.
Враховуючи зазначене, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість у розмірі 127 752, 50 грн. за кредитним договором № б/н від 11.05.2011, яка складається з: 6 799, 40 грн. – заборгованість за кредитом, 120 953, 10 грн. – заборгованість по процентам за користування кредитом з 11.05.2011 по 30.06.2018, а також судові витрати у розмірі 1 921, 00 грн.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» загальну суму боргу за кредитним договором № б/н від 11.05.2011 в розмірі 6 799, 40 грн. та понесені судові витрати у загальному розмірі 102, 24 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. 

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині відмови у стягненні відсотків за користування кредитом, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм процесуального прав та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та задовольнити вимоги банку у цій частині, а в іншій частині рішення суду залишити без змін. Крім того, просить стягнути судові витрати.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення з відповідача відсотків по кредиту. Судом не прийнято до уваги погоджену сторонами та підписану відповідачем 11.05.2011 Довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки Кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторонами погоджено умови кредитування, а саме: базова відсоткова ставка – 3,0% на місяць, розмір щомісячного платежу - 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів – до 25 числа місяця, що слідує за звітним, нарахування пені та штрафу (500 грн. + 5% від суми заборгованості) за порушення строків платежів. Зазначає, що не може бути взята до уваги позиція Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 в справі № 324/180/17, оскільки вказана позиція висловлена в конкретній справі за інших правовідносин сторін, коли відповідачем заперечувалися такі умови договору як погоджені сторонами у належний спосіб.

26 грудня 2019 року до апеляційного суду від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду – без змін. Зазначає, що у його заяві від 11.05.2011 процентна ставка не зазначена. Крім того, у заяві відсутні умови про встановлення відповідальності у вигляді неустойки за порушення зобов`язання. Законним є посилання суду на приписи постанови Великої Палати Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 в справі № 324/180/17.

Відповідно до ч. 1  ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи та справи, що виникають з трудових правовідносин. 
Згідно із  ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи зазначене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Оскільки рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року не оскаржується в частині задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 6 799, 40 грн., апеляційним судом вказане рішення суду в цій частині не переглядається.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Судом встановлено, що 11 травня 2011 року ОСОБА_1  підписав  Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», за змістом якої він погодився, що вказана заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг (а.с. 8, 52).
Своїм підписом ОСОБА_1 підтвердив, що ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були наданні останньому для ознайомлення в письмовому вигляді.
До кредитного договору банк додав Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, затверджені наказом від 06.03.2010 року №СП-2010-256 (а.с. 9-33, 53-77).
Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.05.2011 станом на 31.01.2019 становить 203 060, 72 грн., яка складається з: 6 799, 40 грн. – заборгованість за кредитом, 191 372, 54 грн. – заборгованість за процентами, 4 888, 78 грн. – комісія.
Заборгованість за кредитним договором № б/н від 11.05.2011, яку просить стягнути позивач, становить 127 752, 50 грн., яка складається з: 6 799, 40 грн. – заборгованість за кредитом, 120 953, 10 грн. – заборгованість за процентами з 11.05.2011 по 30.06.2018 (а.с. 5-7).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. 
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). 
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. 
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). 
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПРИВАТБАНК").
Аналіз зазначених норм дає підстави дійти до висновку про те, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений, при цьому умови договору повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Тобто, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).
Саме такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути частково заборгованість за процентами за період з 11.05.2011 по 30.06.2018.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 11 травня 2011 року, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.
Проте, вказані Умови не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розумів відповідач, ознайомився та погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає суду належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розумів відповідач, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Разом із тим, колегія суддів, вирішуючи спір, зважає на наявність підписаної ОСОБА_1 Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с.9, 53), якою визначена встановлена сторонами домовленість про сплату:
відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 3,0 % на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів у році; 
пені за несвоєчасне погашення заборгованості за формулою: пеня (1) + пеня (2), де пеня (1) – це базова процентна ставка по договору/ 30, яка нараховується за кожний день прострочки по кредиту; пеня (2) – це 1% від заборгованості, але не менше 30 грн. на місяць, яка нараховується 1 раз на місяць, за наявності прострочки по кредиту або відсоткам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму від 50 грн. і більше;
штрафів за порушення строків платежів за будь-яким грошовим зобов`язанням, передбаченим договором, більше ніж на 30 днів – 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій.

Так, судом першої інстанції не надано оцінки тому, що відповідачем підписано 11 травня 2011 року як анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, так і Довідку про умови надання платіжної карти Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», якою встановлена базова процентна ставка, штрафні санкції та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.
Отже, фактичні обставини справи спростовують висновок суду першої інстанції щодо відсутності умов договору щодо процентної ставки.

Згідно із наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунком, який відповідає умовам кредитування, визначеним у вказаній довідці, заборгованість ОСОБА_1 за кредитним договором від № б/н від 11.05.2011, станом на 31 січня 2019 року складає 24 842, 44 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту – 6 799, 40 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом – 11 945, 10 грн.; заборгованість з пені – 4 888, 78 грн.; штрафні санкції – 1 659, 16 грн. (500 грн. + 1 59, 16 грн.) (а.с.140-141).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках ( ч.1 ст. 13 ЦПК України).
АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з даним позовом, просило стягнути з відповідача частково заборгованість по процентам за користування кредитом, а саме за період з 11.05.2011 по 30.06.2018. 

Отже, враховуючи наданий АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунок заборгованості, який відповідає умовам кредитування, визначеним у довідці, яка підписана відповідачем, та здійснений за формулою: сальдо (поточне або прострочене) х 36% (річна відсоткова ставка) х кількість днів у періоді / кількість днів у році (360) х 100%, заборгованість по процентам за користування кредитом з 11.05.2011 по 30.06.2018 становить 9 830, 27 грн.

Окрім того, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не заявляло позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 пені та штрафів.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Умовами анкети-заяви, підписаної позичальником, не передбачено відповідної календарної дати або події, з якої пов`язується виконання зобов`язання за кредитним договором.

Враховуючи, що ОСОБА_1 підписав Довідку про умови надання платіжної карти Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій сторони погодили процентну ставку за користування кредитом, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України, колегія суддів вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом з 11.05.2011 по 30.06.2018 є обґрунтованими в розмірі 9 830, 27 грн.

Колегія суддів, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, приходить до висновку, що оскаржуване рішення на підставі ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню в оскаржуваній частині з прийняттям в цій частині постанови про часткове задоволення позову, стягнувши з ОСОБА_1 на користь АТ КБ "ПРИВАТБАНК" заборгованість по процентам за користування кредитом з 11.05.2011 по 30.06.2018 в розмірі 9 830, 27 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Отже, судові витрати у цій справі підлягають перерозподілу.

Ураховуючи, що позовні вимоги задоволені на 13,02 %, розмір сплаченого банком судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 250, 11 грн.

Ураховуючи, що апеляційну скаргу задоволено на 8,12 %, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання апеляційної скарги, в розмірі 233, 98 грн.

Отже, у підсумку з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню судовий збір у розмірі 484, 09 грн.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.
Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 15 жовтня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом скасувати та прийняти в цій частині постанову наступного змісту:
Позовні вимоги АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом задовольнити частково.
Стягнути зОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором№ б/н від 11 травня 2011 року за період з 11 травня 2011 року по 30 червня 2018 року в розмірі 9 830, 27 грн. (дев`ять тисяч вісімсот тридцять гривень 27 копійок).
Решту позовних вимог про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом – залишити без задоволення.
Стягнути зОСОБА_1 на користь АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 484, 09 грн. (чотириста вісімдесят чотири гривні дев`ять копійок).
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.
Повний текст постанови складено 17 січня 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова