Ухвала
Іменем України 
02 січня 2020 року
м. Київ
справа № 159/3738/16-к
провадження № 51-9229 ск 18
Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду  у складі:
головуючого           ОСОБА_1 ,
суддів                        ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ,
розглянувши касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції,на ухвалу Волинського апеляційного суду від 25 вересня 2019 року щодо ОСОБА_4 ,
встановив:
За вироком Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня      2017 року  ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 367 Кримінального кодексу України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення кримінального правопорушення.
Волинський апеляційний суд ухвалою від 25 вересня 2019 року вирок Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 04 вересня 2017 року щодо ОСОБА_4 залишив без зміни.
Зі змісту касаційної скарги вбачається, що прокурор не погоджується з ухвалою апеляційного суду щодо ОСОБА_4 . 
 
Відповідно до вимог частини 2 статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі – КПК) у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК, а також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі    статтею 436 КПК. 
Однак вказаних вимог кримінального процесуального закону прокурор не дотримався. 
Як убачається зі змісту касаційної скарги прокурор фактично просить надати доказам у кримінальному провадженні іншу оцінку, ніж їм дано судами першої та апеляційної інстанцій, тобто посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що згідно зі статтею 438 КПК не є предметом перевірки у касаційному порядку.
Крім того, у касаційній скарзі прокурор, вказуючи на істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, не зазначає їх змісту та впливу на незаконність судового рішення з урахуванням вимог статті 412 КПК. 
До того ж, вимоги прокурора стосуються ухвали суду апеляційної інстанції, однак зі змісту касаційної скарги вбачається, що він також вказує на незаконність вироку районного суду, чим допустив неузгодженість своєї позиції та суперечності у своїй касаційній скарзі.  
Таким чином, недодержання прокурором вимог, передбачених статтею 427 КПК, є підставою для залишення його касаційної скарги без руху. 
 
На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд    
 
постановив:
Касаційну скаргу прокурора, який брав участь під час розгляду кримінального провадження судом апеляційної інстанції, на ухвалу Волинського апеляційного суду       від 25 вересня 2019 року щодо ОСОБА_4 залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали. 
 
У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.
 
            Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді:
 
ОСОБА_1                                   ОСОБА_2                                        ОСОБА_3