ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 826/3546/18                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: Чудак О.М.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  16 січня 2020 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого-судді                    Кучми А.Ю.
суддів                                        Аліменка В.О., Бєлової Л.В.
за участю секретаря                    Островської О.В.,
розглянувши за відсутності осіб, які беруть участь в справі, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ст. 229 КАС України у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 вересня 2019 року (м. Київ, дата складання тексту не зазначається) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до суду про зобов`язання Лівобережне ОУ ПФУ провести поновлення та виплату пенсії за віком з 07.10.2009, шляхом призначення її знову, відповідно до норм Закону України № 1058-IV від 09.07.2003 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV), в розмірі не меншому за прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, на підставі документів, що знаходяться в пенсійній справі, з проведенням індексації і компенсацією втрати частини доходів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що право громадян, які постійно проживають за кордоном, на отримання ними пенсійних виплат встановлено рішенням Конституційного Суду України № 25-рп/2009 від 07.10.2009 (далі - рішення № 25-рп/2009). З метою реалізувати своє право, як громадянка України, ОСОБА_1 звернулась до відповідача із заявою про поновлення їй пенсії за віком, яка була призначена їй у 1991 році та не виплачувалась, починаючи з 1999 року, проте Лівобережне ОУ ПФУ проігнорував законодавчі норми і відмовило у поновленні пенсії. 

Згідно з відзиву на позовну заяву відповідач вважає відсутніми правові підстави для задоволення адміністративного позову, оскільки позивачем не надано належні документи, що передбачені Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок № 22-1), а саме: відсутні оригінали документів про стаж, вік, заробітну плату, копія трудової книжки не завірена адміністрацією підприємства за місцем останньої роботи, відсутні паспорт або довідка уповноважених органів з місця проживання (реєстрації) позивача, також відсутня копія паспорта представника позивача, що підтверджувало б представника.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 11.06.2018 замінено відповідача у справі, а саме Лівобережне ОУ ПФУ, його правонаступником - Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві. 

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 позовні вимоги ОСОБА_1 за період з 07.10.2009 по 25.08.2017 залишено без розгляду.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 26.08.2017 на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі; в іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 в частині строку з якого має бути поновлена пенсія ОСОБА_1 з 07.10.2009 на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі з проведенням індексації та компенсацією втрати частини доходу.

Апеляційну скаргу обґрунтовано тим, що у зв`язку з наявністю прямої вини органу, що призначає і виплачує пенсію - пенсія позивачу повинна бути поновлена відповідачем з 07.10.2009 (з дати прийняття Рішення КСУ, яким були скасовані незаконні положення Закону про пенсії, які забороняли виплату пенсій громадян, які проживають за кордоном) протягом 10 днів з дня подачі відповідної заяви, та з`ясування обставин, а не з дня звернення відповідним позовом до суду. Враховуючи неправомірність поведінки відповідача і положення порядку у відповідності до частини другої ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відповідні пенсійні виплати мають бути призначені, нараховані і виплачені позивачу з проведенням індексації та компенсації втрати частини доходів.

Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - без змін.

Згідно ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 

За матеріалами справи ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.04.1991 призначена пенсія за віком, яка виплачувалась відділом соціального забезпечення Дніпровського району міста Києва.

16.11.1998 позивач виїхала з України до Ізраїлю на постійне місце проживання, де прийнята на консульський облік в консульському відділі посольства України в Державі Ізраїль.

Починаючи з 1999 року позивач не отримує пенсію, призначену у 1991 році.

10.08.2017 представник позивача подав безпосередньо до Лівобережного ОУ ПФУ особисту заяву ОСОБА_1 про поновлення пенсії.

Відповідач листом № 12707/15/Г-1103 від 18.08.2017 відмовив у поновленні пенсії позивачу. 

Відмова Лівобережного ОУ ПФУ обґрунтована, зокрема, тим, що позивачем не дотримана вимога особистого звернення за поновленням пенсії, в неї відсутня реєстрація на території України за місцезнаходженням відповідача, документ, що засвідчує особу позивача, не відповідає Порядку, вона не є громадянкою України та нею не надано належним чином завірених копій документів.    

Не погодившись з такою відмовою, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що виплата пенсії повинна проводитись незалежно від місця проживання пенсіонерів; вимоги позивача про проведення поновлення пенсії шляхом призначення її знову є необґрунтованими; враховуючи, що пенсія позивачу не нараховувалася, на даний час відсутні підстави вважати, що право на отримання належних позивачу виплат при відновленні пенсії буде порушено відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам, а тому задоволенню не підлягає.

Колегія суддів переглядає рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 .
Стосовно строку, з якого пенсію позивачу слід поновити, колегія суддів зазначає наступне.
Колегія суддів звертає увагу, що з дня набрання чинності Рішенням № 25-рп/2009, тобто з 07.10.2009 виникли підстави для поновлення конституційного права особи на виплату пенсії, виплата якої була зупинена на підставі положень зазначеного Закону № 1058-ІV. З цього часу відповідач був зобов`язаний відновити виплату пенсії громадянам України, які виїхали на постійне місце проживання за кордон.
Проте наявність обов`язку у відповідача відновити виплату пенсії не позбавляє позивача необхідності щодо захисту свого права. Отже, після прийняття та опублікування Рішення № 25-рп/2009 та невідновлення виплати пенсії позивачу, позивач повинен був дізнатися про порушення свого права, а відтак і розпочався відлік строку звернення до суду.
Поновлення права на виплату пенсії здійснюється не автоматично, а передбачає виконання ряду процедурних дій, пов`язаних з поновленням виплати, серед яких: подання заяви про поновлення виплати з дотриманням строків звернення, наявність документів, які підтверджують факт призначення пенсії, припинення її виплати чи право на поновлення її виплати.
Відповідно до частин першої - другої ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Згідно з частини третьої ст. 123 КАС України, якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Оскільки позивач за захистом своїх порушених прав звернувся до суду з пропуском встановленого законом строку, поважних причин пропуску строку позивачем не наведено, а тому суд першої інстанції дійшов висновку про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві поновити виплату пенсії за віком ОСОБА_1 з 26.02.2017 на підставі документів, що знаходяться в її пенсійній справі, оскільки позовна заява направлена до суду 26.02.2018, що підтверджується відбитком поштового штампа на конверті, тобто позов підлягає задоволенню - з 26.02.2018.

Посилання позивача в обґрунтування апеляційної скарги на положення частини першої статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, оскільки з моменту виникнення підстав для поновлення конституційного права позивача на виплату пенсії (з дня набрання чинності рішенням КСУ №25-рп/2009) і до дня звернення представника позивача з заявою до пенсійного органу про відновлення її виплати, пенсія позивачу не нараховувалась.

Колегія суддів вказує, що до вказаних правовідносин слід застосувати положення строків звернення до суду та наслідки їх пропущення. Вказана позиція викладена в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 757/12134/14-а та від 18.09.2018 у справі № 199/5647/17 та ін.

При цьому, ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 16.09.2019 адміністративний позов ОСОБА_1 з 07.10.2009 по 25.08.2017 залишено без розгляду. Дана ухвала суду позивачем не оскаржувалась в судовому порядку.
Стосовно позовних вимог в частині виплати позивачу компенсації втрати частини доходів, колегія суддів вважає їх передчасними, оскільки відповідно до ст. 4 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» № 2050 виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць. Враховуючи відсутність підстав вважати, що право на отримання компенсації при відновленні виплати пенсії буде порушене відповідачем, задоволення позову в цій частині буде свідчити про вирішення спору, який ще відсутній, тобто на майбутнє, що суперечить засадам адміністративного судочинства та його принципам.
У зв`язку з викладеним підстав для зміни рішення суду першої інстанції у колегії суддів немає.

Враховуючи наведене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, надав належну оцінку дослідженим доказам та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 251, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16.09.2019 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена в порядку та строки, встановлені ст.ст. 328, 329 КАС України.

Повний текст постанови виготовлено 20.01.2020.

Головуючий-суддя:	А.Ю. Кучма	
 	 	
Судді:	В.О. Аліменко	
 	 	
 	Л.В. Бєлова