ПОСТАНОВА
Іменем України

13 лютого 2020 року 
Київ
справа №805/2528/16-а
адміністративне провадження №К/9901/39275/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
судді-доповідача - Юрченко В.П.,
суддів - Васильєвої І.А., Пасічник С.С., 
розглянувши у попередньому судовому засіданні касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2016 (суддя - Корнієнко В.О.) та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 (колегія суддів: Сіваченко І.В., Міронова Г.М., Чебанов О.О.) у справі № 805/2528/16-а за позовом ОСОБА_1 до Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області про скасування податкового повідомлення-рішення № 0000172100 від 22.03.2016 на суму 34000,00 грн. та акту про результати фактичної перевірки від 02.02.2016, 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Мангуської об`єднаної державної податкової інспекції Головного управління Державної фіскальної служби у Донецькій області (далі - ОДПІ) про скасування акту про результати фактичної перевірки від 02.02.2016 №40/05-40-21/НОМЕР_1 та податкового повідомлення-рішення від 22.03.2016 №0000172100 про застосування штрафних санкцій в сумі 34000 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що акт про результати фактичної перевірки від 02.02.2016 та прийняте на підставі нього податкове повідомлення-рішення від 22.03.2016 є протиправним та підлягає скасуванню, посилаючись на те, що він взагалі не є підприємцем та не здійснює підприємницьку діяльність. Зазначає на відсутність доказів у відповідача щодо реалізації пива та цигарок. Крім того, вважає, що відповідачем порушено порядок проведення фактичної перевірки.
Постановою Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2016, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017 в задоволені позову було відмовлено, у зв`язку із тим, що сам акт не є актом індивідуальної дії, що може мати наслідки для позивача, тоді як податкове повідомлення-рішення прийнято у зв`язку із недотриманням вимог реалізації підакцизного товару, а саме за відсутності відповідних ліцензій. 
Не погоджуючись з судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, позивач подав касаційну скаргу, в якій просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, оскільки вважає, що судові рішення були ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, а обставини, що мають значення для вирішення справи, судами з`ясовані неповно. Позивач вказує, що відповідачем не було дотримано процедури проведення фактичної перевірки його магазину, так як в акті перевірки не вказано про вручення йому направлень на перевірку.  Чек (роздруківка з терміналу), який на думку судів, підтверджує факт реалізацій ним підакцизних товарів є неналежним доказом, з огляду на те, що час закупки в ньому вказаний до початку проведення перевірки. При цьому, з такої роздруківки не вбачається з можливе встановити, який товар був придбаний ревізорами, так як в ньому вказана лише сума покупки. Відповідачем в порушення вимог податкового законодавства було складено податкове повідомлення-рішення, хоча мало бути складено рішення.  
В письмових запереченнях на вказану касаційну скаргу, які надійшли ще до Вищого адміністративного суду України відповідач просив залишити її без задоволення, а оскаржуваних рішень - без змін.
Переглянувши судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, перевіривши повноту встановлення судовими інстанціями фактичних обставин справи та правильність застосування ними норм матеріального та процесуального права, Верховний Суд погоджується з висновками судів попередніх інстанцій про обґрунтованість позовних вимог та дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення касаційної скарги, з таких підстав.
Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у період з 28.01.2016 по 02.02.2016 відповідачем була проведена фактична перевірка магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 , з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі алкогольними напоями та/або тютюновими виробами, за результатами якої було складено акт від 2 лютого 2016 року № 40/05-40-21/НОМЕР_1.
За результатами перевірки відповідачем встановлено порушення, а саме реалізація тютюнових виробів «Прилуки особливі» та пляшки пива «Оболонь світле» об`ємом 0,5 л. без наявної ліцензії на право здійснення роздрібної торгівлі алкогольними напоями та тютюновими виробами.
За висновками акту перевірки відповідачем було прийняте податкове повідомлення-рішення від 22.03.2016 № 0000172100, яким до позивача застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) за кодом платежу 21081103 на суму 34000 грн. на підставі підпункту 54.3.3 підпункту 54.3 статті 54 глави 4 розділу ІІ ПК України та абзацу 5 частини 2 статті 17 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» (далі - Закон № 481/95-ВР) за порушення статті частини 12 статті 15 Закону № 481/95-ВР.
Не погодившись із правомірністю вищевказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся до суду із даним позовом, у задоволення якого було відмовлено, з чим погоджується Верховний Суд з огляду на наступне.
Відповідно до статті 15 Закону № 481/95-ВР, роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензії, а також ліцензії на право роздрібної торгівлі алкогольними напоями видаються за місцем торгівлі суб`єкта господарювання терміном на один рік.
Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами може здійснюватися суб`єктами господарювання всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій.
Згідно з вимогами пункту 9 частини другої статті 17 зазначеного Закону, - до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової (включаючи імпорт та експорт) і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, алкогольними напоями та тютюновими виробами без наявності ліцензій - 200 відсотків вартості отриманої партії товару, але не менше 17000 грн.
Порядок застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв і тютюнових виробів», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 № 790.
За приписами пункту 5 зазначеного Порядку підставою для прийняття рішення про застосування фінансових санкцій є матеріали правоохоронних, податкових та інших органів виконавчої влади щодо недотримання суб`єктами підприємницької діяльності вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів про виробництво та обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.
Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про наявність законних підстав для застосування штрафу до позивача.
Наведені позивачем доводи у касаційній скарзі не спростовують факт продажу алкогольного напою та тютюнового виробу без наявності ліцензії та не звільняють позивача від відповідальності за порушення статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», яка передбачена статтею 17 названого Закону.
При цьому, Верховний Суд відзначає, що суди попередніх інстанцій у належний спосіб дали правову оцінку доказам, які підтверджують факт реалізації позивачем під час фактичної перевірки ревізорам підакцизного товару (пива та сигарет), а саме чеку від 28.01.2016 № 11546 роздрукований через термінал № L1DO2ZKW, RRN:018044788446 та виданий у магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1», наявними в матеріалах справи фотокартками та свіченнями свідків, які були опитані судом апеляційної інстанції. 
Доводи позивача в касаційній скарзі про те, що такий чек виданий до початку проведення фактичної перевірки не приймаються до уваги Судом, з огляду на те, що у відповідності до приписів пункту 80.4. статті 80 ПК України перед початком фактичної перевірки, з питань дотримання порядку здійснення розрахункових операцій та ведення касових операцій, посадовими особами контролюючих органів на підставі підпункту 20.1.9 пункту 20.1 статті 20 цього Кодексу може бути проведена контрольна розрахункова операція. 
Також спростовуються доводи позивача про те, що в чекові відсутня інформація про вид товару, за наслідками реалізації якого він був виданий, так як судами попередніх інстанцій було установлено, що у належний спосіб не заперечується позивачем, про факт реалізації ним в магазині «ІНФОРМАЦІЯ_1» алкогольних та тютюнових виробів. 
Крім того, Суд вважає за необхідне зазначити, що такий факт підтверджується наявними в матеріалах справи листами Виконавчого комітету Володарської селищної ради Володарського району Донецької області (а.с.172, 173) та копією документу з Журналу реєстрації вихідної кореспонденції щодо ознайомлення фізичних осіб підприємців (ФОП ОСОБА_1 магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1» <…>) з рішенням Виконавчого комітету Володарської селищної ради Володарського району Донецької області від 04.12.2014 №62 «Про обмеження часу продажу спиртних напоїв на території Володарської селищної ради». 
Щодо доводів позивача про прийняття відповідачем замість рішення, - податкове повідомлення-рішення, то Верховинний Суд вважає за необхідне зауважити наступне.
Згідно із приписами 6 Постанови  Кабінету Міністрів України від 2.06.2003 № 790 «Про затвердження Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» рішення про застосування фінансових санкцій, передбачених пунктом 2 цього Порядку, приймаються керівником, а у разі його відсутності - заступником керівника органу, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, спиртом-сирцем виноградним, спиртом-сирцем плодовим, алкогольними напоями і тютюновими виробами (ДФС та її територіальні органи, Мінекономрозвитку), чи керівником (його заступником) органів МВС, МОЗ, Держстату, Держспоживінспекції відповідно до їх компетенції, визначеної законодавством.
Відповідно до приписів пункту 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо: згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
Згідно із пунктом 58.1 статті 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян) або якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт:
невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації;
завищення розміру задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованої платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу;
заниження або завищення суми податкових зобов`язань, заявленої у податковій декларації, або суми податкового кредиту, заявленої у податковій декларації з податку на додану вартість, крім випадків, коли зазначене заниження або завищення враховано при винесенні інших податкових повідомлень-рішень за результатами перевірки.
Так на виконання приписів пункту 5.2 статті 5 ПК України, яким передбачено, що уразі якщо поняття, терміни, правила та положення інших актів суперечать поняттям, термінам, правилам та положенням цього Кодексу, для регулювання відносин оподаткування застосовуються поняття, терміни, правила та положення цього Кодексу, у Верховного Суду не має підстав вважати, що відповідач, будучи уповноважений застосовувати до позивача штрафні санкції передбачені статтею 17 Закону № 481/95-ВР, неправомірно виніс податкове повідомлення-рішення. У зв`язку із чим, доводи позивача в цій частині відхиляються.   
Враховуючи вищенаведене, суд касаційної інстанції погоджується з висновками судів першої та апеляційної інстанцій, не спростованими доводами касаційної скарги, про наявність законних підстав для  відмови в задоволені позову. 
Суд касаційної інстанції визнає, що суди попередніх інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального та процесуального права при вирішенні даної справи та вважає, що суди повно встановили обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надали їм правову оцінку на підставі норм закону, що підлягали застосуванню до даних правовідносин.
Відповідно до частини третьої статті 343 Кодексу адміністративного судочинства України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
На підставі викладеного, керуючись статтями 341, 343, 349, 350 Кодексу адміністративного судочинства України, 
ПОСТАНОВИВ:

          1. Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Донецького окружного адміністративного суду від 30.11.2016 та ухвалу Донецького апеляційного адміністративного суду від 30.05.2017  - без змін.
          2. Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає. 

...........................

...........................

...........................

В.П. Юрченко
І.А. Васильєва 
 С.С. Пасічник ,
Судді Верховного Суду