ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

06 лютого 2020 року 	м. Дніпро	справа № 175/2153/19-а(2а/175/38/19)	

головуючий суддя І інстанції – Озерянська Ж.М.

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді (доповідача) Іванова С.М.,
                               суддів:  Панченко О.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича на рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.10.2019 року в адміністративній справі № 175/2153/19-а(2а/175/38/19) за позовом   ОСОБА_1  до  інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича, Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення в справі про адміністративне правопорушення,-  

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом до Інспектора роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича, Управління патрульної поліції у Київській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 25.05.2019 року № 1176691 та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.       
Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                         від 28.10.2019 року адміністративний позов ОСОБА_1  було задоволено. 
Скасовано постанову інспектора 4 роти 1 батальйону патрульної поліції у м. Бориспіль Управління патрульної поліції Київської області старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича серії ЕАВ № 1176691 від 25.05.2019 року про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Закрито провадження в адміністративній справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП.
Стягнуто з Управління патрульної поліції у Київській області та інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича на користь держави судовий збір у розмірі 384.20 грн. з кожного.
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, інспектор роти №4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старший лейтенант поліції Ільїн Олег Ігорович, звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні адміністративного позову відмовити.
В обґрунтування апеляційної скарги відповідач зазначив, що оскаржувана постанова була прийнята останнім обґрунтовано, оскільки під час керування транспортним засобом 25.05.2019 року, у позивача був відсутній поліс обов`язкового страхування.
Відзив від позивача на адресу суду не надходив.
Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження на підставі ст. 311 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваного судового рішення норм матеріального та процесуального права, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на наступне.
Як встановлено судом першої інстанції, 25.05.2019 року інспектором роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшим лейтенантом поліції Ільїним Олегом Ігоровичем була прийнята постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАВ № 1176691.
Відповідно до вказаної постанови, позивач, керував транспортним засобом «Subary», д.н. НОМЕР_1 , рухався у крайній лівій смузі при вільній правій та не пред`явив для перевірки посвідчення водія відповідної категорії , реєстраційних документів на транспортний засіб, а у випадках передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів.
На підставі вказаного, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності на підставі ч. 1 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 425.00 грн. 
Не погодившись з обґрунтованістю прийняття вказаної постанови, позивач звернувся до суду з метою захисту порушених прав.
Вирішуючи спір між сторонами та задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова була прийнята відповідачем необґрунтовано та без належних доказів вчинення позивачем інкримінованого правопорушення, що свідчить про необхідність її скасування та закриття провадження у справі.
Суд апеляційної інстанції погоджується з зазначеними висновками, з огляду на наступні обставини.
Приписами ст. 14 Закону України “Про дорожній рух” визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема, знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам.
Відповідно до п.п. "ґ" п. 2.1 Правил Дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України), водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).
Згідно ст. 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 441, частина друга статті 106 1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116 2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121 1, 121 2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124 1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128 - 129, стаття 132 1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133 1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164 4, статтею 175 1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181 1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189 2, 192, 194, 195).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Приписами ч. 1 ст. 126 КУпАП  визначено, що керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка") тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Аналіз зазначених правових норм вказує на те, що Національна поліція України уповноважена через своїх працівників притягувати учасників дорожнього руху до адміністративної відповідальності за вчинення ними визначених законом адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).
При цьому, частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Суд апеляційної інстанції зауважує, що згідно зі ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Отже, при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема, на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.
Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.
Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.
Як вбачається з матеріалів адміністративної справи, відповідачем, на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, було надано до суду відеозапис.
При цьому, спірна постанова серії ЕАВ № 1176691, всупереч зазначеним приписам закону, не містить посилань на технічний засіб, яким здійснювався відеозапис, а отже останній, не може братись до уваги, як доказ інкримінованого адміністративного правопорушення, в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України. 
Інших доказів, передбачених ст. 72 КАС України, які б підтверджували факт порушення позивачем правил дорожнього руху, матеріали адміністративної справи не містять та відповідачем до суду надано не було.
Таким чином, виходячи з зазначених обставин справи, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку про протиправність прийняття відповідачем оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення та скасування останньої і закриття при цьому провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України.
При цьому, доводи позивача, відносно відсутності у відповідача, в даному випадку, права перевіряти поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з огляду на нескладення останнім, а ні протоколу про адміністративне правопорушення, а ні протоколу про оформлення дорожньо-транспортної пригоди, як то передбачено ст. 21  Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», колегія суддів апеляційного суду вважає необґрунтованими, оскільки положеннями статті 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, а підпунктами "ґ", "а" пунктів 2.1, 2.4 ПДР України встановлено обов`язок водія мати при собі та на вимогу працівника поліції пред`явити такий поліс.
Вказані правові висновки також відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 08.11.2018 року по справі № 545/1792/16-а.
Поряд з вказаним, зі змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що судом першої інстанції було стягнуто з Управління патрульної поліції у Київській області та інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича на користь держави судовий збір у розмірі 384.20 грн. з кожного.
Однак, відповідно до ст. 288 КУпАП, особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита (судового збору).
Отже, в даній справі, позивач був звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим, судовий збір  у розмірі 768.40 грн., з урахуванням приписів ст. 139 КАС України, стягненню з відповідачів на користь держави не підлягає.
Таким чином, проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, шляхом скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з Управління патрульної поліції у Київській області та інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича на користь держави судового збору у розмірі 384.20 грн. з кожного. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
Крім того, колегія суддів апеляційного суду, звертає увагу суду першої інстанції, що всупереч ч. 1  ст. 272 КАС України, останнім було винесено вступну та резолютивну частину рішення, що є порушенням норм процесуального права, однак з урахуванням абз. 2 ч. 2 ст. 317 КАС України, зазначене не потягло його скасування за вказаних підстав.
Відповідно до п. 4 ч. 1, ч. 4 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 317 КАС України суд, -

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області                               від 28.10.2019 року в адміністративній справі № 175/2153/19-а(2а/175/38/19)– скасувати в частині стягнення з Управління патрульної поліції у Київській області та інспектора роти № 4 батальйону патрульної поліції в м. Бориспіль Управління патрульної поліції у Київській області Департаменту патрульної поліції старшого лейтенанта поліції Ільїна Олега Ігоровича на користь держави судового збору  у розмірі 384.20 грн. з кожного.
В іншій частині рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 28.10.2019 року– залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, відповідно до ч. 3 ст. 272 КАС України.

   
Головуючий - суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко